Номер провадження: 33/813/1845/23
Номер справи місцевого суду: 521/14770/23 
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А. 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю., 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 06 вересня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 11-12).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити через відсутність складу правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції не було повною мірою роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право на перекладача, оскільки апелянт є громадянином іншої держави, а саме Азербайджанської республіки, тому не повною мірою розумів прохання та запитання працівників поліції, що призвело до хибних висновків останніх. Разом з тим, ОСОБА_1 не було пояснено щодо права на юридичну допомогу, що у свою чергу призвело до грубого порушення прав останнього. До того ж, з відеозапису долученого представниками поліції до матеріалів справи вбачається, що апелянт погодився на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціалізованого приладу, однак через певний мовний бар`єр та напруженості ситуації, ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту. При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо відмови апелянта прослідувати до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду, направлення на огляду надано разом з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, що у свою чергу є прямим порушенням встановленого чинним законодавством порядку проведення огляду. Також апелянт вказує, що судом хибно встановлено факт керування транспортними засобами, оскільки авто, в якому перебував останній стояло на узбіччі з вимкненим двигуном. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що дійсно перебував в автомобілі у стані легкого алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом, а вирішував як вчинити далі. На підтвердження факту керування транспортним засобом жодні докази відсутні, на відеозаписі не зафіксовано момент зупинки працівниками поліції авто. Враховуючи також те, що апелянт не отримував право на керування транспортними засобами, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для призначення основного покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 14-20).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.10.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 60-61).
Апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Клопотання щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що винна останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 098513 від 23.05.2023р року, відеозаписом, здійсненим поліцейським, який було оглянуто судом в судовому засіданні та довідкою.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 098513 встановлено, що ОСОБА_2 23.05.2023 року близько 23 год. 45 хв. в м. Одеса, по вул. М. Малиновського, 71/1, керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у законному порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини подій підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що під час здійснення перевірки документів ОСОБА_1 (котрих в останнього при собі не було, у зв`язку із чим також було накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу), працівниками поліції останньому було повідомлено щодо наявності в нього певних ознак алкогольного сп`яніння та відповідно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, на що ОСОБА_1 спочатку надав свою згоду. При цьому, в подальшому останнім було надано відповідні пояснення відносно подій, що відбувалися напередодні, а саме святкування дня народження доньки, у зв`язку із чим, згідно пояснень безпосередньо ОСОБА_1 , він все ж таки вживав алкогольні напої, після чого сів за кермо транспортного засобу Mitsubishi Lancer та збирався їхати додому. Також з відеозапису чітко вбачається, що вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 знаходився на проїзній частині дороги із ввімкненим двигуном, що в сукупності із іншими зафіксованими на відео поясненнями останнього, спростовують відповідні доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом. 
Окрім того, з вищезазначеного відеозапису також вбачається, що працівниками поліції в подальшому, в ході спілкування з ОСОБА_1 , було повідомлено щодо його права на проходження огляду на стан сп`яніння та детально роз`яснено процедуру проходження такого огляду за допомогою газоаналізатору «Драгер» або ж в спеціалізованому закладі охорони здоров`я (07 хв. 50 сек. відео), на що останній, повідомивши, що він все ж таки вживав алкогольні напої, відмовився (10 хв. 48 сек. відео). 
Стосовно посилань апелянта щодо незабезпечення його права на перекладача, слід зазначити, що відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.
З відеозапису, в свою чергу, вбачається, що протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 в повній мірі розумів та усвідомлював всю інформацію, яка повідомлялася останньому працівниками поліції, в тому числі, відповідав на запитання та надавав відповідні пояснення з-приводу подій, що відбувалися. При цьому, з проханням щодо забезпечення його права на перекладача ОСОБА_1 не звертався та взагалі ні разу не зазначав, що йому з причин його національності не зрозуміла мова поліцейських. 
Окрім того, слід зазначити, що ні протокол про адміністративне правопорушення (на зміст якого посилається апелянт), ні безпосередньо матеріали справи не містять жодних відомостей щодо не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, при цьому, наявність такого діючого посвідчення було встановлено працівниками поліції під час встановлення відомостей про особу та перевірку наявності відповідних документі на транспортний засіб та права керування ним, за допомогою спеціального технічного забезпечення поліцейських. При цьому, протокол містить лише відмітку про те, що тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався, у зв`язку із тим, що відповідного посвідчення водія у ОСОБА_1 при собі не виявилося (за вказане правопорушення було накладено відповідне стягнення в межах ч. 1 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.
На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 06 вересня 2023 року– залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                          А.І. Дришлюк