ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/9741/21                                 Головуючий в 1 інст. Щаслива О.В.
Провадження № 33/807/781/23                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       7 листопада 2023 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Забара А.В. (в режимі відеоконференції), представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Безрукової С.О., за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Безрукової С.О. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2023 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення о 07-00 годин 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , навпроти будинку № 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі перед розворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпеці, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав переваги в русі транспортному засобу «PEGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, та скоїв зіткнення з означеним транспортним засобом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автотранспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно із протоколом дії водія ОСОБА_1 містять ознаки порушення пунктів 10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху України». 
Суд першої інстанції під час судового розгляду дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрив провадження відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Безрукова С.О. вважає постанову районного суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд врахував неналежний і недопустимий доказ – висновок експерта ОСОБА_3 , оскільки експерт використав не той файл для встановлення швидкості автомобіля ОСОБА_2 , ніж надано у вихідних даних. Крім того, експерт Давидович О.О. є експертом за спеціальністю 10.1 «дослідження обставин і механізмів ДТП». Наголошує, що до експертної спеціальності 10.1 не відноситься дослідження відеозаписів тим паче, використання відеозаписів з розкадровкою. 
Суд не врахував пояснень ОСОБА_1 , які він написав після ДТП та зазначив, що він для того щоб зробити більший радіус повороту виїхав на праву смуху руху. 
Апелянт наголошує, що саме ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.4 ПДР України, оскільки не зайняв крайнє положення на проїзній частині руху. 
Судом безпідставно не прийнято до уваги висновки експерта Д. Морозова, згідно яких водій «Пежо» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути даної ДТП, навіть шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, а у діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, п.10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. 
Вказує, що ОСОБА_2 під час події не порушував правила дорожнього руху, стежив за дорожньою ситуацією в крайній лівій смузі, попереду їхав «Форд». В районі вул. Магістральної, 100а «Форд» перелаштувався в крайню праву смугу і миттєво почав виконувати поворот, чим порушив ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку із ДТП. 
Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду. 
Також просить постанову районного суду скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З приводу заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід вказати, що строк апелянтом не пропущено, оскільки строк на апеляційне оскарження закінчувався 8 жовтня 2023 року (неділя), а апеляційну скаргу було подано поштою в перший робочий день – 9 жовтня 2023 року. 
Вислухавши представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Безрукову С.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Забара А.В., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.
Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався, оскільки безпосередньо дослідив всі наявні в справі докази та дійшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Перевіркою матеріалів справи щодо ОСОБА_1 встановлено, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №330129 (а.с.1) ОСОБА_4 звинувачено в тому, що він, керуючи автомобілем «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , навпроти будинку № 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, перед розворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпеці, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав переваги в русі транспортному засобу «PEGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, та скоїв зіткнення з означеним транспортним засобом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автотранспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно із протоколом дії водія ОСОБА_1 містять ознаки порушення пунктів 10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху України».
Відповідно до п.10.1 ПДР України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Згідно п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. 
Підчас розгляду справи в суді першої інстанції були досліджені наступні докази і документи, зокрема: 
- схема місця ДТП (а.с.2), якою зафіксоване розташування транспортних засобів після події, їх механічні пошкодження внаслідок ДТП. Відповідно до зафіксованих обставин місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на зустрічній смузі для руху обох водіїв. Вказана схема була підписана всіма учасниками без зауважень;
- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), в яких він вказав, що рухався в напрямку від вул. Магістральної до вул. Базова в районі будинку 100а, намагався виконати розворот з крайової лівої смуги, взяв трохи більший радіус та переконавшись в безпечності дорожньої обстановки, почав здійснювати маневр. Після цього в його автомобіль в`їхав інший автомобіль д.н. НОМЕР_2 ;
- письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.4), який пояснив, що він був за кермом автомобіля НОМЕР_2 та здійснював рух по трасі М18 з боку вул. Магістральної у бік вул. Базова. Рухався в крайній лівій смузі. В районі будинку 100а по вулиці Магістральній автомобіль НОМЕР_1 , який рухався попереду в крайній правій смузі, раптово почав виконувати розворот внаслідок чого відбулося ДТП;
- фотосвітлини з місця події (а.с.5), якими вбачається, що дійсно транспортний засіб НОМЕР_2 здійснив удар в бокову частину автомобіля НОМЕР_1 ;
- оптичні носії інформації, які містять фотосвітлини з місця події та відеозаписи (а.с.13);
- висновок експерта від 12.02.2023 року за № 7 (а.с.38-44), яким вказано, що автомобіль НОМЕР_2 під час події мав швидкість руху 95,7 м/год. В діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається; 
- висновок експерта від 31.08.2022 року за №СЕ-19/108-22/8320-ІТ (а.с.86-91), яким за вихідними даними представника – адвоката Безрукової С.О. встановлено, що ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, 10.4 ПДР України; 
- висновок експерта від 09.03.2023 року за №1126/1127-22 (а.с.128-132), згідно якого вирішити питання, чи мали водії технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів, не надається за можливим та не неможливо вирішити питання, дії кого з учасників ДТП не відповідають вимогам ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням події ДТП. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 та п. 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку між його діями і наслідками у вигляді ДТП, виходячи з наступного. 
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги висновок експерта від 31.08.2022 року, оскільки вказаний висновок було зроблено вибірково за матеріалами справи та він суперечить встановленим обставинам. Експерт під час експертизи керувався вихідними даними, які перелічені в клопотанні представника потерпілого на власний розсуд, а не вихідними даними, які були вказані в постанові суду першої інстанції. 
Щодо висновку експерта від 12.02.2022 року №7, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про належність та допустимість такого висновку, як доказу в справі. 
Апеляційний суд не має підстав не довіряти вищезазначеному висновку експерта, оскільки він повністю узгоджуються з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. З описової частини вказаної експертизи вбачається, що експерт дослідив не лише електроні копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а і відеозаписи, зроблені камерами зовнішнього спостереження, якими безпосередньо зафіксовано обставини події. На переконання апеляційного саме таке дослідження є найбільш повним та об`єктивним. 
Інша експертиза від 09.03.2023 року не встановила та не спростувала будь-яких тверджень учасників справи, що на думку суду апеляційної інстанції є неналежною та такою, що не несе в собі будь-якого доказового значення. 
Більш того, навіть не враховуючи висновки вказаних вище експертиз, переглядаючи відеозапис з місця події під найменуванням «10.37.17.100_ch14_20211112065859_20211112075859» який міститься на оптичному носії інформації у вигляді СД- диску встановлено, що дійсно автомобіль д.н. НОМЕР_1 здійснював рух прямо, після чого зменшив швидкість та почав здійснювати маневр розвороту в ліво. Інший водій очевидно здійснював рух на недозволеній швидкості, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону транспортного засобу НОМЕР_1 , після чого відбулося зіткнення вже на зустрічній смузі руху для обох водіїв. 
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні інкриміновані порушення вимог ПДР України, виходячи з наступного. 
По-перше, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 здійснював маневр розвороту з крайньої лівої смуги для руху та фактично вже перебував на крайній правій смуги зустрічного напрямку, коли відбулося зіткнення, на що вказують показання свідка ОСОБА_5 , відеозаписи з місця події, пояснення самого ОСОБА_1 . Вказаним відомостями навпаки підтверджено, що ОСОБА_1 виконав інкриміновані йому правила дорожнього руху. 
По-друге, дослідженими матеріалами справи можливо встановити, що водій до події перебував в крайній лівій смузі для руху, і тільки після того, як він пересвідчився в безпечності почав здійснювати розворот в ліво, що також підтверджується відеозаписом.
По-третє, суд вважає, що доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 взяв більший радіус розвороту є непереконливим, оскільки вказане істотно не вплинуло на обставини справи, адже водій не виїхав за межі зайнятої крайньої лівої смуги для руху. Такі дії, ОСОБА_1 не могли створити перешкоди для водія ОСОБА_2 , що підтверджується відеозаписом з місця події. 
По-четверте, що відомостями з фотосвітлин на місці події, схемі ДТП, відеозаписом можливо встановити, що подія відбулася на крайній правій смузі для руху зустрічного транспорту. За напрямком руху транспортного засобу НОМЕР_1 в сторону вул. Базової інші транспортні засоби могли безперешкодно проїхати, що ставить під сумнів версію представника потерпілого, що ОСОБА_1 створив перешкоди для руху транспортного засобу ОСОБА_2 .
Таким чином, апеляційний суд вважає, що версія представника потерпілого про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, які лежать в причинному зв`язку з ДТП є безпідставною та такою, що не підтвердилася в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.
З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга апелянта задоволення не підлягає.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Безрукової С.О. залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2023 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/9741/21