Номер провадження: 22-ц/813/6237/23 
Справа № 947/44/22
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С. 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року у складі судді Калашнікової О.І.,
встановив:
16.03.2021 Київським районним судом м. Одеси був виданий наказ №947/4290/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 702,48 грн. та судового збору в сумі 210,20 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2021 за заявою ОСОБА_1 наказ скасовано та роз`яснено ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про можливість розгляду заявлених вимог в порядку позовного провадження.
У січні 2022 року ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3 664,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем послуг, які надаються ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», що підтверджується оформленим особовим рахунком № НОМЕР_1 . ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надавало послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , за які він у відповідності до п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розрахуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позивача. В свою чергу ОСОБА_1 надані послуги не оплачував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 3 664,39 грн за період з 01.12.2018 по 30.11.2021. 
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року позов ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість в сумі 3664,39 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 відмовлено ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року.
Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до апеляційного суду та просив його скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нарахування відповідачу за послуги з водопостачання проводилось із застосуванням тарифів для упорядкованих житлових будинків квартирного типу з внутрішньоквартирним водопроводом та каналізацією, без ванн, з газопостачанням (п. 4 додатку рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №30 від 25.02.2010). Поряд з цим, будинок за адресою: АДРЕСА_2 має статус гуртожитку, в кімнатах цього гуртожитку знаходяться ліжко - місця, без водопроводу та каналізації. Тому відповідач вважає, що позивачем помилково призначено йому необґрунтовану норму споживання води. Також відповідач зазначив, що ним в суді першої інстанції було заявлено про застосування строку позовної давності, проте судом було проігноровано вказану заяву та не надано належної оцінки його вимогам.
ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в поданому на апеляційну скаргу відзиві заперечувало проти доводів викладених в ній та просило оскаржуване рішення залишити без змін.
Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини 1 статті 4 вищевказаного Закону - законодавство України в сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативних актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Згідно із статтею 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів.
Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.
Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 13 вищевказаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Згідно зі статтею 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).
Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010 №30 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» затверджено норми водоспоживання для населення.
Відповідно до пункту п. 9 додатку до вказаного рішення норми витрати води л/добу у гуртожитках без душових на 1 мешканця становить - 60 л/добу, середньомісячна норма витрати води на одного мешканця становить - 1,826 куб. м.; гуртожитку з загальним душовим (холодна вода) на 1 мешканця становить 100 л/добу-3,044 куб. м. (п. 10 додатку).
Пунктом 4 додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 визначено, що норми водоспоживання для населення з внутрішнім водопроводом та каналізацією, без ванн, з газопостачанням на 1 мешканця становить - 125 л/добу, середньомісячна норма витрати води на одного мешканця становить - 3,805 куб. м.
Отже, підставою для застосування середньомісячної норми витрати води на одного мешканця в об`ємі 3,805 куб. м. є наявність всіх зазначених у відповідному пункті ознак благоустрою.
Тобто, за наявності внутрішньоквартирного водопроводу та каналізації.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за послуги водопостачання та водовідведення, за період з грудня 2018 по листопад 2021 обрахунок послуг здійснювався з урахуванням середньомісячної норми витрати води на одну людину 3,805 куб. м.
З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 05.08.2010 №2207 вбачається, що відповідач  ОСОБА_1  постійно проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 . 
Відповідно до вказаної довідки відповідач займає житлову площу 1 кімнати 22,7 кв.м., вказано також, що особовий рахунок відкритий на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які займають койка місця. Також зазначено, що будинок має житлові зручності ЦО.
Водночас у довідці від 05.08.2010 № 2207 інформація щодо наявності у кімнаті, в якій проживає відповідач, водопроводу та каналізації відсутня.
За таких обставин у позивача відсутні правові підстави для нарахування відповідачу вартості наданих послуг з водопостачання на підставі п. 4 норм водоспоживання для населення, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №30 від 25.02.2010, а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості у розмірі 3 664,39 грн. слід вважати необґрунтованим.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, то такі не заслуговують на увагу з огляду на те, що, як свідчать матеріали справи з позовом до суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 17.12.2021 про стягнення заборгованості за період з 01.12.2018 по 30.11.2021, отже, в межах трирічного строку позовної давності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у повному обсязі. Викладені обставини не позбавляють позивача права вимоги про стягнення коштів за визначений період, проте виходячи з обґрунтованих тарифів.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року скасувати.
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                          
            
Судді: