ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/1988/18  Номер провадження 22-ц/814/1481/23	Головуючий у 1-й інстанції Харченко А.М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача – Дряниці Ю.В..,
суддів – Пилипчук Л.І., Дорош А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, шо не підлягає виконанню -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн, стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 340,92 грн.
Зазначив, що копію вказаного рішення він отримав лише 17 березня 2021 року.
На вищезазначене рішення суду він подав апеляційну скаргу та ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, на час апеляційного провадження у справі зупинено дію рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року.
Вказав, що судом першої інстанції на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року видано два виконавчих листа.
Посилався на те, що 28 липня 2021 року він отримав дві постанови про відкриття виконавчих проваджень, а саме: від 07 квітня 2021 року ВП № 65042508 за виконавчим листом № 642/1988/18, виданого 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн; та від 28 липня 2021 року ВП №66292505 за виконавчим листом № 643/1988/18, виданого 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн.
Вважав, що оскільки він отримав рішення суду лише 17 березня 2021 року, тому на час видачі виконавчого листа 01 квітня 2021 року не сплинули строки для звернення сторони з апеляційною скаргою, таким чином наявні порушення при видачі виконавчого документа, що тягне за собою підставу для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, посилався на те, що виконавчий лист № 643/1988/18, виданий 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова також має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.
Просив визнати виконавчий лист № 643/1988/18, виданий 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн таким, що не підлягає виконанню; 
визнати виконавчий лист № 643/1988/18, виданий 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн таким, що не підлягає виконанню; зупинити виконавче провадження ВП № 65042508 від 07 квітня 2021 року та виконавче провадження № 66292505 від 28 липня 2021 року, яке знаходиться в Московському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, шо не підлягає виконанню задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 643/1988/18, виданий Московським районним судом м. Харкова 01 квітня 2021 року, на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн; в іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу змінити, скасувати в частині відмови у задоволенні заяви та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист № 643/1988/18, виданий 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова, який видано у час, коли рішення суду не набрало законної сили наразі знаходиться у виконавчій службі, відкрито виконавче провадження, виконавчий лист не загублено. Зазначив, що виконавчий лист № 643/1988/18, виданий 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова по суті є дублікатом виконавчого листа виданого 01 квітня 2021 року. Однак видача дублікату виконавчого листа можлива була тільки після його втрати та звернення заявниці ОСОБА_2 з відповідною заявою до суду з наданням доказів.
11 січня 2022 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала ухвалу законною, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому зазначила, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року набрало законної сили та впродовж року так і не виконано. Вважала, що ОСОБА_1 всіляко затягує процес виконання рішення суду і не сплачує по сьогоднішній час жодних коштів на виконання судового рішення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів в період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн; стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 340,92 грн. Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року (а.с.256-262 том 1).
На виконання вказаного рішення 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 643/1988/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн.
Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07 квітня 2021 року ВП № 65042508 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 643/1988/18, виданого 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн (а.с.55,66-67 том 2).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та на час апеляційного провадження зупинено дію рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року (а.с.26-28 том 2).
Постановою Харківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Московського районного суду від 28 січня 2021 року залишено без змін (а.с.35- 43 том 2).
Також на виконання рішення суду першої інстанції 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 643/1988/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн.
Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 липня 2021 року ВП № 66292505 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 643/1988/18, виданого 19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн (а.с.56,69-69 том 2).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.
Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції 28 січня 2021 року ухвалено рішення у справі, його повний текст складено 08 лютого 2021 року.
Частиною 1 статті 273 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частин 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Таким чином, рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року набрало законної сили 10 березня 2021 року.
На виконання вищевказаного рішення 01 квітня 2021 року Московський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 643/1988/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов невірних висновків щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа № 643/1988/18 виданого 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду, на підставі якого 01 квітня 2021 року видано виконавчий лист, набрало законної сили на дату видачі вказаного виконавчого листа. Більше того, рішення суду від 28 січня 2021 року залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року.
Таким чином, обставин, з яким процесуальний закон пов`язує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, судом не встановлено.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що 01 квітня 2021 року судом першої інстанції було правомірно видано виконавчий лист № 643/1988/18, у зв`язку з чим вимога ОСОБА_1 про визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконання задоволенню не підлягає.
Що стосується вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 643/1988/18, виданого 19 липня 202 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази втрати виконавчого листа № 643/1988/18, виданого 01 квітня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що цей виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не зверталася до суду першої інстанції з відповідною заявою про видачу дубліката виконавчого листа.
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно видав 19 липня 2021 року ще один виконавчий лист № 643/1988/18, у зв`язку з чим саме цей виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити частково.
Керуючись ст.367, ст.374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, колегія суддів ,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №643/1988/18, виданий Московським районним судом м. Харкова 19 липня 2021 року, на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплату аліментів за період з 30 червня 2017 року по 01 березня 2018 року в сумі 34 092,10 грн.
В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:    Ю.В.Дряниця

Судді Л.І. Пилипчук

А.І. Дорош