ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року 

справа № 703/3396/22		
провадження № 22-ц/821/1707/23		
категорія: 3070000000    	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В., 
секретаря - Ярошенка Б. М., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Смілянська державна нотаріальна контора,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Смілянської державної нотаріальної контори, треті особи:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та її скасування, у складі головуючого судді Биченка І. Я., 

в с т а н о в и в :

01 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом вищенаведеного змісту. 
Мотивація позову зводилася до того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . 
Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 .
У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Також із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за законом звернулися ОСОБА_3 – дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_2 – мати ОСОБА_4 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2022 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О. А. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .
Посилаючись на безпідставність та не обґрунтованість постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О. А., позивач просила суд визнати постанову державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О. А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 615/02031 від 16 серпня 2022 року незаконною та скасувати її.
Вирішити питання судових витрат. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою від 20 березня 2023 року залучено до участі у справі № 703/3396/22 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третіми особами без самостійних вимог на предмет позову. 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Смілянської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та її скасування відмовлено повністю.
Рішення мотивовано тим, що, виконуючи свої професійні обов`язки, передбачені ст. 5 Закону України «Про нотаріат», на підставі поданої 16 серпня 2022 року заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованої під № 511/2020 від 16 серпня 2022 року після смерті ОСОБА_4 , державним нотаріусом Зайцевою О. А. правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно померлого у зв`язку із зверненням до нотаріуса спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.
З огляду на викладене місцевий суд прийшов до висновку, що державний нотаріус діяла відповідно до вищезазначених правових норм, відмова у вчиненні вказаної нотаріальної дії є обґрунтованою, правомірною, відповідає наведеним вимогам законодавства, винесена у відповідності до вимог законодавчих актів, в межах наданих нотаріусу повноважень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 22 вересня 2023 року, ОСОБА_1 з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права порушено питання про скасування рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Мотивація скарги зводиться до того, що ОСОБА_4 був одноосібним власником спірної квартири, розпорядившись нею згідно складеного 30 грудня 2005 року заповіту на користь позивача у справі ОСОБА_1 . В даній квартирі позивач проживає з моменту її набуття заповідачем, а з травня 2012 року вона безпосередньо там і зареєстрована.
У визначений законодавством України шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 , який помер на території російської федерації, оскільки був її громадянином, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини згідно складеного заповіту. Крім неї з заявами про прийняття спадщини звернулися мати та дружина ОСОБА_4 .
Водночас судовим рішення, яке наявне в матеріалах даної справи 1/2 частина спірної квартири виключена зі складу спадкового майна ОСОБА_4 , оскільки саме на вказану частку визнано право власності за його дружиною ОСОБА_2 . 
Місцевим судом не враховано, що померлий ОСОБА_4 був громадянином російської федерації та не встановлено місце відкриття спадщини. Суд неуважно та недостатньо дослідив документи та не надав їм належної оцінки. Помилково прийшов до висновку, що заповіт був складений на все майно померлого проте у заповіті ніде не вказано, що належна йому спірна квартира це і є все його майно. Скаржниця зазначила, що вона є спадкоємцем лише за заповітом, тоді як до решти майна, що ним не охоплене, вона не має ніякого відношення. 
Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що спадкоємець та його дружина були громадянами іноземної країни. Водночас, судове рішення яким за дружною померлого ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири не містить посилань на міжнародні договори, Закон України «Про міжнародне приватне право». 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року у вказаній справі. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 16 листопада 2023 року на 14 год. 30 хв. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 січня 2004 року ОСОБА_4 придбав трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 12, 13).
Згідно до нотаріально посвідченого доручення від 15 січня 2004 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 зареєструвати у БТІ придбане ним майно, зокрема квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 14).
Відповідно до заповіту посвідченого Пешехоновою А. В. приватним нотаріусом Смілянського міського округу 13 грудня 2005 року, ОСОБА_4   належну йому трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1 (а. с. 10, 65). 
Згідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого ЗАГС м. Москава № 50, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 73).
18 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4 (а. с. 40).
26 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а. с. 66).
Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 березня 1987 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а. с. 67).
Як вбачається з довідки серії МСЕ 011 № 706236 від 26 березня 2003 року ОСОБА_3 встановлена І група інвалідності безтерміново (а. с. 68).
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на частку квартири та виключення частки квартири із складу спадкового майна задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Виключено 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., зі складу спадкового майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., як обов`язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіку та дружині (а. с. 15-19).
26 вересня 2020 року до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася його мати - ОСОБА_2 (а. с. 74).
Як вбачається з Паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 02 лютого 1999 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сміла Черкаської області (а. с. 75).
16 серпня 2022 року ОСОБА_7 звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на всю квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 81).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2022 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О. А., ОСОБА_1   відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського нотаріального округу Пешехоновою А. В. за р. № 3791.

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року не відповідає приведеним вимогам закону.
Так предметом даного спору є визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та її скасування. 
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст. 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою ст. 47 цього Закону.
Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Відповідно до пунктів 3 та 4 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.
Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
Судом встановлено, що постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 16 серпня 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на все зазначене в заповіті майно ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися мати – ОСОБА_2 та дружина – ОСОБА_3 , яка є інвалідом І групи.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Тлумачення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення бездіяльності нотаріуса щодо відмови  у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції (до такого по суті висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18 (провадження № 61-15155св20)).
Зі змісту позовних вимог та матеріалів справи видно, що фактично існує спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 яких нотаріус вважає такими, що мають право на обов`язкову частку у спадщині. 
Оскільки саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати свідоцтво про право на спадщину в цілому не забезпечує поновлення права позивачки на спадкування, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків, тому обраний ОСОБА_1 спосіб захисту її права на спадкування після смерті ОСОБА_4 ефективним визнати не можна.
Натомість, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України)
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто внаслідок спадкування на майно, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ст. 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.
У даному випадку суд фактично вирішив питання про права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зокрема мають право на обов`язкову частку у спадщині виходячи з норм ст. 1241 ЦК України, оскільки є непрацездатними  вдовою та  матір`ю  спадкодавця. 
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
Частиною 1 ст. 1 даного Закону встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Частиною 2 ст. 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій/бездіяльності нотаріуса, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії (відмови у її вчиненні) і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, оскільки предметом позову є спір про право, що визнано нотаріусом, як підстава для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 . 
Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
При цьому визначений позивачем процесуальний статус ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які залучені у даній справі ухвалою суду за клопотанням позивача в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет позову, не відповідає змісту спірних правовідносин та змісту ч. 1 ст. 53 ЦПК України, тому що цей спір стосується безпосередньо їх прав щодо спірного спадкового майна. 
З огляду на викладене судова колегія констатує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення. Водночас, в задоволенні позову слід відмовити з інших підстав ні ж ті з яких виходив місцевий суд в оскаржуваному рішенні, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту, зокрема пред`явлення позову не до всіх відповідачів які мають бути залучені до його розгляду, виходячи з предмету спору та наявність осіб які у відповідності до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, що фактично є предметом спору, однак залучені у даній справі не відповідачами, а третіми особами без самостійних вимог, що однозначно впливає як на майнові права безпосередньо позивачки так і на майнові права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак їх процесуальний статус у даній справі наділяє їх правами та обов`язками виключно в межах норм регламентованих ст. 43 ЦПК України. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково. 
Рішення Смілянського міськра йонного суду Черкаської області від 30 серпня 2023 року скасувати. 
Постановити нове судове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Смілянської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та її скасування, відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий                                                                                               Л.  І. Василенко 

Судді:                                                                                                         Н. І. Гончар 

                                                                                                                    О. В. Карпенко