ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10887/20  Номер провадження 22-ц/814/4091/23	Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача                Дряниці Ю.В.,
суддів:                      Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,
секретаря                        Чемерис А.К.,
за участі         ОСОБА_1 , адвоката Шиліна В.А., представника
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеокоференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування,-
в с т а н о в и в :

       У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Вказував, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного, згідно якого дійсна вартість транспортного засобу на момент страхування складає 800 000 грн.
18червня 2020 року в результаті ДТП застрахований транспортний засіб Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.
19червня 2020 року позивач подав до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Станцією технічного обслуговування, що акредитована в ПрАТ «СК «ВУСО» був складений рахунок-фактура № 62 від 11вересня 2020 року, відповідно до якого загальна вартість робіт з відновлення автомобіля складає 533 474, 38 грн.
Відповідач вважає, що транспортний засіб у результаті ДТП повністю знищено та страховиком визнано загибель автомобіля Toyota Land Cruiser, р.н.  НОМЕР_1 , оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує 75% дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, відповідачем прийнято дійсну (ринкову) вартість автомобіля Toyota Land Cruiser, р.н.  НОМЕР_1 , 704 900 грн. на підставі Звіту № 21540 від 15вересня 2020 року.
Позивач не погодився з таким висновком та замовив проведення незалежної експертизи, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 26жовтня 2020 року, виконаного експертом Паляницею І.В., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , складає 580 132,89 грн., тоді як середня ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу станом на 18 червня 2020 року – 1 001 949,80 грн.
27жовтня 2020 року позивач направив відповідачу досудову претензію про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 580 132,89 грн.
04 листопада 2020 року відповідач перерахував ОСОБА_1  суму страхового відшкодування у розмірі 203920,00 грн. При цьому вартість транспортного засобу станом на момент настання страхової події 18червня 2020року відповідно до Звіту № 22221 від 29жовтня 2020 року склала 705 870,00 грн., вартість відновлювального ремонту – 569 491,78 грн., що дорівнює 80,68 % дійсної вартості автомобіля, розмір франшизи 80000 грн.
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 376 212,89 грн., витрати в розмірі 3930,73 грн. на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та витрати в розмірі 2000грн. на транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ТДП до місця зберігання, а всього 382 143,62 грн. та судові витрати.
Крім того, у вересні 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 50 8437,77 грн., витрати в розмірі 2000 грн. на транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП до місця зберігання, а всього 510 437,77 грн., 3% річних в розмірі 19926,92 грн., інфляційні втрати 79992,21 грн. та судові витрати.

       Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 364 826,44 грн., витрати на транспортування 2 000 грн з місця ДТП до місця зберігання, стягненню 3% річних у сумі 14 376,83 грн. та інфляційні втрати в розмірі 57 712,58 грн., витрати на проведення дослідження 3 930,73 грн., всього 442 846,58 грн.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4 428,47 грн.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що при калькуляції розміру збитку, спричиненого транспортному засобу експертом було безпідставно не включено пошкоджена частина автосалону «обліцювання даху», що призвело до завищення страхової суми.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 10150395-02-17-03, предметом вказаного Договору є майнові інтереси страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 
ОСОБА_1 18 червня 2020 року близько 22.40 год. на автодорозі Диканька-Решетилівка, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив з`їзд транспортного засобу у кювет по ходу свого руху з подальшим перекиданням. В результаті ДТП застрахований транспортний засіб Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Відповідно до квитанції від 19 червня 2020 року позивач сплатив 2 000 грн. за транспортування автомобіля.
13 серпня 2020 року Диканським районним судом Полтавської області у справі № 529/482/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп.
19 червня 2020 року позивач подав до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Згідно Договору дійсна вартість транспортного засобу на момент страхування складає 800 000 грн.
Відповідно до Договору страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода (ДТП), у тому числі, якщо винною особою є водій застрахованого транспортного засобу.
Відповідно до п. 4.1.1.2. Договору у разі настання страхового випадку – ДТП з вини водія застрахованого транспортного засобу франшиза дорівнює 0%.
Відповідно до умов Договору (п. 5.1.) страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.
Відповідно до п. 5.2 Договору підстава для визначення розміру збитків – рахунок СТО, обраної страховиком.
Станцією технічного обслуговування, що акредитована в ПрАТ «СК «ВУСО» 11 вересня 2020 року був складений рахунок-фактура № 62 від 11 вересня 2020 року, відповідно до якого загальна вартість робіт з відновлення автомобіля складає 533 474, 38 грн. 
Відповідно до умов Договору (п.6) повна загибель транспортного засобу – пошкодження застрахованого ТЗ, внаслідок якого відсутні технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов Договору, перевищує 75% дійсної вартості на момент настання страхового випадку.
Відповідно до вимог п. 9.4 Договору для встановлення дійсної вартості транспортного засобу страховик чи страхувальник залучають незалежного експерта.
Відповідно до п. 16.7 Договору у разі виникнення суперечок між страховиком та страхувальником про розмір збитку кожна із сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи. Експертиза здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення.
Відповідно до п. 16.19 Договору факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку на підставі документа, що є підставою для визначення розміру збитку відповідно до умов Договору.
Згідно звіту № 22221 від 23 жовтня 2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», вартість транспортного засобу Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , станом на момент настання страхової події 18 червня 2020 року ринкова вартість склала 705 870,00 грн., вартість відновлювального ремонту – 569 491,78 грн. 
Позивач надав Рецензію на вказаний звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 . Рецензентом зроблено загальний висновок, що згідно абз. 5 п. 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 26 жовтня 2020 року, виконаного експертом Паляницею І.В., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , на дату дослідження 18 червня 2020 року складає 580 132,89 грн., тоді як середня ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу станом на 18 червня 2020 року складає 1 001 949, 80 грн. 
27 жовтня 2020 року позивач направив відповідачу досудову претензію про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 580 132,89 грн.
Страховик ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідь на претензію від 27 жовтня 2022 року повідомило, що «…здійснило запит експерту на уточнення ринкової вартості ТЗ. У відповідь було отримано звіт № 22221 від 29 жовтня 2020 року на підставі якого ринкова вартість ТЗ на дату настання страхового випадку склала 705 870 грн.
По результату аукціону вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди склала 421 950 грн.
04 листопада 2020 року відповідач перерахував ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 203 920 грн. При цьому вартість транспортного засобу станом на момент настання страхової події 18 червня 2020 року відповідно до Звіту № 22221 від 29 жовтня 2020 року склала 705 870,00 грн., вартість відновлювального ремонту – 569 491,78 грн., що дорівнює 80,68 % дійсної вартості автомобіля., розмір франшиза 80 000 грн.
Сторонами не оспорюється факт перерахування позивачу ОСОБА_1 коштів у сумі 203 920 грн.
Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року, виконаного експертом Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Левченком С.Ю., ринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , на дату ДТП 18 червня 2020 року становила 1 001 949,80 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , на дату ДТП 18 червня 2020 року склала 712 357, 77 грн., ринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , в пошкодженому стані на дату ДТП 18 червня 2020 року становила 517 252,53 грн. 

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вартість відновлювального ремонту, розрахована до умов Договору складає 71,1% від дійсної вартості транспортного засобу відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року та вказаний автомобіль не може бути признаний страховиком повністю знищеним, а тому зі страховика на користь позивача підлягає стягнення сума збитку, розрахована пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Обов`язок відшкодувати шкоду позивачу виник у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі Договову добровільного страхування наземного транспорту № 10150395-02-17-03.
Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.
Статтею 37 Закону визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) і матеріалами справи не встановлено будь наявності будь-яких підстав для такої відмови.
Відповідно до статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV.
За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.
Так, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, судом першої інстанції з огляду на дані висновку експерта № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року, визначено, що вартість відновлювального ремонту не перевищує ринкову вартість автомобіля позивача, а тому з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування розрахована пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору
Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.
Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість Висновку експерта № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року, є неспроможним, оскільки в ньому відсутня калькуляція розміру збитку, спричиненого транспортному засобу, а саме – не включено пошкоджену частина автосалону «обліцювання даху», що призвело до завищення страхової суми – є безпідставними.
Судом першої інстанції було вірно проаналізовано висновок експерта, та виявлено, що при розрахунку суми збитків враховано пошкодження та ремонтні операції, які зведені у таблиці 1, де під п.33, де вказано «панель даху (деформація зі згинами)», що потребує ремонту, фарбування, під п. 33 – «панель даху (деформація зі згинами)», п. 34 – «рама даху права (складна деформація з утворенням заломів)», п. 35 – «поручень даху правий в зборі з накладками (деформовано)», що потребує заміни, фарбування. (т. 2, а.с.145 зв.-147). 
Доводи апеляційної скарги, що вказані елементи пошкоджень транспортного засобу не відносяться до зафіксованого звітом № 22221 від 23 жовтня 2020 року ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», пошкодження «обліцювання даху» - є неспроможними, оскільки в додатку № 4 до Висновку № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року наведено детальну калькуляцію вартості ремонтних робіт, включених до розрахунку, до яких, зокрема, віднесено такі позиції, як «стелю даха зняти/встановити», «раму даху зш пр замінити (пов роб)», «дах ремонтувати», «дах (фарбування)», «рама даху (фарбування)», та запчастин, зокрема, «рама даху», «поручень даху», «облиц п пр поруч дах», «облиц з л поруч дах», «облиц з пр поруч дах», «облиц пр поруч дах».
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відмінності у найменуванні одних і тих самих пошкоджених елементів автомобіля у двох експертних дослідженнях – не зумовлюють не чинність чи помилковість одного із них. 
Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що стороною відповідача не доведено, що зазначені ним пошкодження не були враховані у калькуляції проведеній експертом у висновку № СЕ-19/111-22/3754-АВ від 17 серпня 2022 року, а тому вказаний висновок є належним та допустим доказом у справі.
За наведених вище підстав, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності відмови суду першої інстанції від проведення у справі повторної експертизи, оскільки відповідачем не було доведено у встановленому законом порядку, що наявний у справі експертний висновок є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Також апеляційний суд аналізує доводи скаржника щодо безпідставності розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження, а також допуску до участі у справі представника позивача, який не є адвокатом.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України (яка є чинною на момент розгляду справи) малозначними є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження розглядяться малозначні справи. 
Частиною 2 ЦПК України встановлено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
       Таким чином, вбачаючи, що позов пред`явлений позивачем у порядку захисту прав споживачів, та сума позову не перевищує розмір 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то суд першої інстанції правомірно розглянув справу у спрощеному порядку та допустив до участі у справі представника за довіреністю. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)».
Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                      Ю. В. Дряниця

Судді:                                                                                            О. І. Обідіна

                                                                                                          О. В. Прядкіна