ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 486/858/21
провадження № 51 - 3038 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                                          ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
захисника                                                              ОСОБА_6 (у режимі 
                                                                                   відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Миколаївського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року стосовно 
 
                                                ОСОБА_7 ,
                                               ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Павлодар, Казахстан, зареєстрованого 
за адресою:  
АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України (далі - КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області вироком від 29 листопада 2021 року засудив ОСОБА_7 за:
- ч. 1 ст. 289 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
На підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК.
Миколаївський апеляційний суд вироком від 14 лютого 2023 року вирок суду першої інстанції скасував та ухвалив новий, яким ОСОБА_7 засудив за:
- ч. 1 ст. 289 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Так, 08 травня 2021 року приблизно о 03:14 ОСОБА_7 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , незаконно заволодів належним ОСОБА_8 автомобілем «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 .   
Крім того, 08 травня 2021 року приблизно о 05:15 ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду № 4 на вул. Молодіжній, 2-а у м. Южноукраїнськ Миколаївської області, проник до автомобіля «Toyota RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 7 200 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на зазначену суму.   
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок змінити, звільнити  ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. 
Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині застосування ст. 75 КК, не врахував усіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що ОСОБА_7 не притягувався раніше до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має на утриманні малолітню дитину, відсутність претензій з боку потерпілих. Крім того, просить урахувати, що ОСОБА_7 після добровільного проходження психосоціальної реабілітації вступив до лав Збройних Сил України та став на захист країни від збройної агресії російської федерації. Наведені обставини, на думку захисника, є підставами для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. 
Позиції учасників судового провадження
 
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, просив залишити без зміни оскаржуване судове рішення.
Мотиви Суду
 
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи щодо безпідставного незастосування до  ОСОБА_7 положень ст. 75 КК 
Захисник у касаційній скарзі зазначав про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та як наслідок - невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі. 
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК, виходив із тяжкості кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, та особи обвинуваченого, зокрема того, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не має офіційних джерел існування, без постійного місця проживання, обрав для себе незаконний шлях отримання доходів, неодноразово потрапляв в поле зору працівників поліції через порушення громадського порядку та неналежну поведінку в побуті, не підтримує дружніх стосунків з сусідами, чим займається у повсякденному житті - не відомо.
Також суд апеляційної інстанції не встановив соціальних чинників, які б давали підстави для виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання.
Колегія суддів уважає такі висновки недостатньо обґрунтованими.
Частиною 1 статті 75 КК визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Верховний Суд неодноразового наголошував на тому, що призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. У ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої мети покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Під час касаційного провадження Суд встановив, що ОСОБА_7 всі інкриміновані йому злочини вчинив упродовж невеликого проміжку часу.
В період з 12 квітня 2022 року до 10 березня 2023 року ОСОБА_7 , за добровільним зверненням, пройшов курс психо-соціальної реабілітації.
З 16 березня 2023 року ОСОБА_7 зарахований на військову службу по мобілізації. 
За чесне й сумлінне виконання ОСОБА_7 свого військового обов`язку із захисту суверенітету територіальної цілісності України його безпосередній командир 20 квітня 2023 року надіслав подяку матері засудженого.
Враховуючи позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_7 , повне визнання ним своєї вини, позицію потерпілих, яким повернуто викрадене майно,  і вони не мають до нього претензій, колегія суддів дійшла висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
За таких обставин вирок суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні, а касаційна скарга захисника - задоволенню. 
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Миколаївського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3