Справа № 931/151/23 	Головуючий у 1 інстанції: Безп`ятко О. І. 	
Провадження № 22-ц/802/893/23  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 жовтня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 05 липня 2023 року,

                                          В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_4 звернулась в поліцію із заявою про неналежний догляд нею за своїми дітьми та просила притягнути її до відповідальності. Заява подана на підставі того, що її син ОСОБА_5 здійснив крадіжку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». За даним фактом було проведено перевірку та в ході якої факту крадіжки дитиною виявлено не було. 
Позивач зазначала, що згідно характеристики старости с. Кисилин вона виховує чотирьох дітей, з повагою ставиться до людей похилого віку, спиртні напої не вживає, займається благодійністю. Також при обстеженні інспектором поліції її житлового будинку, будь-яких правопорушень, що вказували б на неналежне виховання дітей виявлено не було. 
Вважає, що зазначена відповідачем ОСОБА_4 інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, а також має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею загальновизнаних правил співжиття, прийнятих в суспільстві вимог та приписів етики та моралі та є такою, що порушує її немайнові права, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї та її дітей, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи, створює негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушує її гідність, честь та ділову репутацію і тим самим завдано шкоди немайновим інтересам. Внаслідок порушення її прав вона відповідно до ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 5 000 грн, яка є розумною та справедливою. Крім того вважає, що відповідача ОСОБА_4 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-1 КУпАП.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує її право на повагу до гідності, честі та ділової репутації, розповсюджену відповідачем ОСОБА_4 інформацію про неналежне виховання та догляд дітей, за розповсюдження недостовірної інформації притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, стягнути з неї на свою користь на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 05 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавала.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення позивача, її представника, а також представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії рапорту від 28 травня 2022 року, адресованого начальникові СПД № 1 (смт Локачі) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області, 28 травня 2022 року о 12 год. 19 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28 травня 2022 року о 12 год. 18 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , односельчанка хоче поскаржитися, що позивач ОСОБА_1 неналежно дивиться за своїми дітьми, діти крадуть з магазину. Заявник – відповідач по справі ОСОБА_4 (а.с.121).
За результатами повідомлення ЄО № 3811 від 06 червня 2022 року інспектором СЮП ВП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Ткачук О. проведено перевірку. Згідно довідки про результати проведення перевірки по повідомленню громадянки ОСОБА_4 встановлено, що звернення надійшло до поліції 28 травня 2022 року о 12 год. 19 хв. про те, що односельчанка ОСОБА_6 неналежно дивиться за своїми дітьми, діти крадуть з магазину. При виїзді наряду на місце події конфлікт між громадянками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 врегульовано. Факту крадіжки з магазину дітьми ОСОБА_1 виявлено не було. У своїй заяві ОСОБА_4 просить провести перевірку та притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за неналежне виховання дітей, які у її присутності 23 травня 2022 року, а саме, малолітній син, у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в с. Кисилин, а також 25 травня 2022 року, викрав солодощі. 25 травня 2022 року було зроблено зауваження ОСОБА_1 , після чого вона дістала з кишень солодощі та повернула їх на прилавок магазину. У своєму поясненні заявниця зазначила, що її донька ОСОБА_7 займається підприємницькою діяльністю в магазині «Фенікс». ОСОБА_4 час від часу допомагає їй обслуговувати покупців. 25 травня 2022 року близько 12 год. 00 хв. до магазину зайшла місцева жителька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_8 . В той час, коли ОСОБА_1 розглядала товар її син ОСОБА_5 стояв біля прилавку із солодощами. Заявниця спостерігала за поведінкою ОСОБА_1 та помітила, що малолітній взяв з прилавку льодяники та маленький сочок. Зі слів заявниці, даний вчинок помітила і мати малолітнього ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_4 зробила ОСОБА_5 зауваження, ОСОБА_1 , зі слів заявниці, почала шарпати сина ОСОБА_5 і дістала солодощі з кишені куртки та повернула їх на прилавок. Зі слів ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_9 так вчиняв не один раз, проте зауважень не робила, оскільки не бажала конфлікту з ОСОБА_1 . У поліцію звернулася, оскільки після зауваження ОСОБА_1 остання, в мережі Інтернет, розповсюдила інформацію про дітей заявниці, які на даний час служать в ЗСУ і це могло їм зашкодити. Також, заявниця додала, що з ОСОБА_1 перебуває в неприязних відносинах.
Згідно характеристики відділу «ЦНАП» Виконавчого комітету Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 09 від 08 лютого 2023 року, ОСОБА_1 проживаючи в с. Кисилин Володимирського району Волинської області, з повагою відноситься до людей похилого віку, з жителями села в хороших стосунках, виховує четверо дітей, на даний час доглядає дитину з інвалідністю ОСОБА_10 , 2010 року народження. Спиртними напоями не зловживає, громадський порядок і дисципліну не порушувала. Займається благодійністю (волонтер). Не притягувалась до адміністративної і кримінальної відповідальності на території Затурцівської сільської ради (а.с.90).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 22 червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем ОСОБА_1 створені належні умови для виховання малолітніх дітей (а.с.134).
Судом також встановлено, що за результатами перевірки не виявлено ознак будь-якого правопорушення, передбаченого чинним законодавством України. З відповідачем ОСОБА_4 було проведено бесіду та рекомендовано у магазині встановити засоби фото та відео фіксації. Позивачу ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 150 СК України та ст. 184 КУпАП (а.с.119-120). Наведені у довідці обставини підтверджуються копіями письмових пояснень від 28 травня 2022 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , копіями заяв від 28 травня 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та документами, які містяться в матеріалах перевірки (а.с121 зворот, 127, 119-145).
Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч. 1 ст. 34 Конституції України).
Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Як визначено у ч. 2 даної статті, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно – стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Відповідно до ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.
Статтями 270, 297, 299 ЦК України передбачено, що до особистих немайнових прав фізичної особи, зокрема, належать право на повагу до гідності і честі та право на недоторканість ділової репутації.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Частиною 4 ст. 277 ЦК України визначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
У п. 15 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Як встановлено судом першої інстанції, звернення відповідача ОСОБА_4 до органу національної поліції з приводу вчинення крадіжки малолітнім сином позивача ОСОБА_1 в результаті неналежного догляду за дітьми та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, спрямоване саме на реалізацію нею свого конституційного права на звернення до органів державної влади, що не є поширенням недостовірної інформації в розумінні наведених правових норм, а тому не підлягає спростуванню.
Ураховуючи, що повідомлена відповідачем у зверненні інформація не підтвердилася в ході здійсненої перевірки компетентних органів, це не може свідчити про поширення нею недостовірної інформації, оскільки вона зазначила у зверненні відомі їй обставини, які підлягали перевірці компетентними органами, чим реалізувала своє право, передбачене ст. 40 Конституції України.
Оскільки позивачем не доведено факту поширення інформації, що порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність юридичного складу порушення, що є підставою для захисту порушеного права у спосіб, передбачений ст. 277 ЦК України та не є підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від встановлення факту поширення недостовірної чи такої, що порушує інші особисті права, інформації.
Колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, позивач ОСОБА_1 всупереч наведеним нормам процесуального права не довела та не надала доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_4 поширила щодо неї інформацію, яка є недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію, що свідчить про безпідставність заявленого нею позову.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.
Наведені позивачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у позовній заяві, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 05 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: