КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                              
справа №373/303/23                                                       Головуючий у 1 інстанції: Лебідь В.В.

провадження №22-ц/824/14275/2023                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
                                         
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
05 грудня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П., 
при секретарі: Курченко С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пе5реяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2023 року про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділення у натурі частки із майна у спільній частковій власності, -
 
в с т а н о в и в :
 
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від         30 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділення у натурі частки з майна у спільній частковій власності залишено без розгляду. В зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат не вирішувалося.
До суду 05.06.2023 року надійшла заява від представника відповідачів-адвоката Овсієнка Ю.А. в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України про розподіл судових витрат.
На підтвердження понесення судових витрат представлено копії договорів про надання правової допомоги № 027/2023/ЦП від 22.03.2023 року, 028/2023/ЦП від 22.03.2023 року, з додатковими угодами №1 від 22.03.2023 року; актів виконаних робіт від 31.05.2023 року, квитанцій від 22.03.2023 року, 31.05.2023 року про сплату відповідачами за надання правової допомоги грошових коштів на загальну суму 20 000 грн.
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від         26 липня 2023 року заяву представника відповідачів-адвоката Овсієнка Ю.А. про стягнення судових витрат з позивача ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Скарга обґрунтована тим, що доводи суду суперечить вимогам ст.137 ЦПК України, ч.3 ст.30 Закону України №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від           27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, висновкам Верховного Суду як суду касаційної інстанції, викладеним у постанові від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17.
Звертає увагу суду, що час, який був витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, є складовою для визначення співмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу. Відсутність детального опису виконаних робіт та витраченого на них часу унеможливлює здійснити аналіз співмірності між фактично виконаними роботами та понесеними на них витратами, та відповідно зробити висновок щодо їх обґрунтованості, розумності та співмірності
Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду та ті докази, що подані представником відповідачів Овсієнком Ю.А. , очевидним є, що ні відповідачі, ні їх представник не подали до суду всіх необхідних доказів для встановлення обсягу наданих адвокатом послуг, зокрема, детального опису робіт, виконаних адвокатом з описом реально витраченого часу по кожній роботі. Крім того, в самих доказах є явна не співмірність зі складністю справи та виконанням адвокатом робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг навмисно перебільшений; відсутні дані про витрачений час адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції беручи до уваги всі обставини, за результатом оцінки доказів та аргументів сторін, дослідивши матеріали справи №373/303/23 в частині поданих процесуальних документів та проведених процесуальних дій, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи пенсійний вік позивача та його матеріальний стан, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню та визначив справедливий (розумний) розмір відшкодування витрат на правничу допомогу.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділення у натурі частки із майна у спільній частковій власності, залишено без розгляду. В означеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат не вирішувалося.
05 червня 2023 року до суду надійшла заява від представника відповідачів-адвоката Овсієнка Ю.А. в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України про розподіл судових витрат.
На підтвердження понесення судових витрат представлено копії договорів про надання правової допомоги № 027/2023/ЦП від 22.03.2023 року, 028/2023/ЦП від 22.03.2023 року, з додатковими угодами № 1 від 22.03.2023 року; актів виконаних робіт від 31.05.2023 року, квитанцій від 22.03.2023 року, 31.05.2023 року про сплату відповідачами за надання правової допомоги грошових коштів на загальну суму 20 000 грн.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До таких витрат, зокрема, належить гонорар адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно з ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.
За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.
Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.
Згідно з ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Під зловживанням процесуальними правами розуміється особлива форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Отже, за змістом ч.5 ст.142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду в свою чергу встановити і вказати в судовому рішенні які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Позивач вважав розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованим, що сприймається судом як аргумент завищення вартості послуг адвоката, що представляв інтереси відповідача.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що представник відповідача-адвокат Овсієнко Ю.А. дотримався вимог закону про підтвердження належними доказами понесених відповідачами судових витрат на професійну правничу допомогу в сукупному розмірі 20 000 грн, що складає гонорар (гонорари) адвоката та був сплачений відповідачами у період ухвалення судового рішення про залишення позову без розгляду (22.03.2023 року, 31.05.2023 року).
Вартість кожної з послуг (робіт), їх достатньо детальний опис вказані в означених вище актах виконаних робіт, без вказання витрат часу, що не може бути підставою у відмові в задоволенні заяви.
Такі витрати відповідачів є розумними, доцільними та співмірними зі складністю справи, а тому підтверджені витрати підлягають до стягнення з позивача на користь відповідачів.
Встановлено, що судові засідання у справі здійснювались в судовому засіданні в приміщенні суду за участю представника відповідачів-адвоката Овсієнка Ю.А. В сукупності у справі проведено п`ять судових засідань, в яких відповідачів представив адвокат Овсієнко Ю.А.
Підготовче засідання відкладено з 27.03.2023 року на 10.04.2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи.
10.04.2023 року підготовче засідання відкладено на 01.05.2023 року у зв`язку з неявкою позивача.
Підготовче провадження закрито в судовому засіданні від 01.05.2023 року, призначено розгляд справи по суті на 18.05.2023 року.
18.05.2023 року судове засідання відкладено на 30.05.2023 року у зв`язку з неявкою позивача.
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділення у натурі частки із майна у спільній частковій власності залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.
В означеній ухвалі суду вказано про те, що для встановлення усіх обставин справи, дійсного предмету спору, співставлення з підставами та предметом спору в іншій справі за попереднім позовом з аналогічним до цього позову колом учасників справи, необхідно дослідити письмові докази.
Таким чином, суд вірно вважав, що для встановлення зловживання процесуальними правами в даній справі доцільно розпочати розгляд справи по суті, встановити поважність причин неявок позивача під час дії воєнного стану в ході судового розгляду, заслухати можливі доводи сторін на підтвердження спору та дослідити подані сторонами письмові докази, а тому аргументи представника відповідачів щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами сприймаються як передчасні.
Необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 полягає в тому, що твердження в позові про відмову відповідачів в укладенні договору про виділ частки житлового будинку в натурі не відповідає досягнутій згоді та умовам мирової угоди з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , затвердженої 16.10.2012 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (справа 
№1019/2521/12, провадження №2/1019/838/12). Позовна заява не містить посилань на вказане вище судове рішення, доказів на підтвердження такого доводу.
Представник відповідачів-адвокат Овсієнко Ю.А. просив стягнути судові витрати на користь відповідачів у якості відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, з врахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21).
За таких обставин судом застосовуються як загальні положення цивільного процесуального закону, передбачені ст. 141 ЦПК України, так і передбачені ч.5 ст.142 ЦПК вимоги закону.
Витрати з надання професійної правничої допомоги обраховуються з кількості судових засідань, в яких здійснювались процесуальні дії на стадії підготовчого провадження, пов`язані з необхідними підготовчими діями для можливості призначення справи до розгляду по суті. Крім цього, судом враховується виконання представником відповідачів такої роботи як складання відзиву на позовну заяву, що має безпосереднє відношення до даної справи, розмір якої оцінюється за внутрішнім переконанням з врахуванням витраченого часу досудової підготовки та участі в судових засіданнях в розмірі 14 000 грн, що є цілком співвідносним до складності даної справи.
Також, суд першої інстанції вірно вважав аргумент позивача, зважаючи на положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, частково прийнятним, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу зводиться до сукупного фіксованого гонорару адвоката безвідносно результату розгляду справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на те, що при ухваленні рішення від 30.05.2023 року суд не вирішував питання про судові витрати, беручи до уваги вказані вище обставини, за результатом оцінки доказів та аргументів сторін, дослідивши матеріали справи №373/303/23 в частині поданих процесуальних документів та проведених процесуальних дій, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи пенсійний вік позивача та його матеріальний стан, суд дійшов вірного висновку, що заява підлягала частковому задоволенню та вірно визначено справедливий (розумний) розмір відшкодування витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2023 року.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий:  

Судді: