Справа № 520/7810/17
Провадження № 1-кп/947/60/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25.12.2023 року

       Київський районний суд міста Одеси у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12016160500008973 від 26 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.406, ч.3 ст.406, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.406, ч.5 ст.27, ч.3 ст.406, ч.2 ст.121 КК України,

за участю сторін провадження: прокурор ОСОБА_5 ,        
потерпіла ОСОБА_6 ,
представник потерпілої ОСОБА_7 , 
захисник ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_9 – адвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160500008973 від 26 листопада 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечувала проти вищезазначеного клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 та просили суд його задовольнити. 
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник – адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти клопотання сторони захисту. Так, потерпіла ОСОБА_6 вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.406 КК України.
Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно пред`явленого обвинувачення викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді кулеметника 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно та при пособництві ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно на порушення вимог ст.ст.9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу, утвердити власний авторитет у військовому колективі, 13.11.2016 року вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості щодо кількох осіб, що виявилось: 
- близько 8-ї години у спальному приміщенні №7 роти охорони військової частини НОМЕР_1 в завданні побоїв солдату ОСОБА_11 у вигляді нанесення не менше двох ударів долонями рук по обличчю ОСОБА_11 та одного удару кулаком руки в область лівого ока, заподіявши останньому фізичний біль та страждання;
- близько 9-ї години 30 хвилин, за парканом поблизу штабу військової частини НОМЕР_1 в завданні побоїв старшому солдату ОСОБА_12 у вигляді нанесення не менше двох ударів кулаком руки по тулубу та одного удару кулаком правої руки в область носу, заподіявши останньому сильний фізичний біль та страждання;
- повторно близько 10 години 20 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 , біля контрольно-пропускного пункту №2 при пособництві ОСОБА_13 у завданні побоїв ОСОБА_12 у вигляді нанесення не менше двох ударів кулаком правої руки в область лівого ока, не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя та область грудної клітини, заподіявши ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження у вигляді «посттравматичного рубця в ділянці лівого ока до 2 см завдовжки з нерівними краями та гіпермованої длянки округлої форми в правій лобній ділянці до 7 см в діаметрі», сильний фізичний біль та страждання.
Тобто, обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось в завданні побоїв щодо кількох осіб, та заподіяло легкі тілесні ушкодження.
Згідно з положеннями ст.2 КПК України (далі – КПК) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.ст.8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.
Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.
Згідно положень ч.1 ст.285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п.1 ч.2 ст.284 КПК).
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частини 3 та 5 ст.288 КПК передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Як встановлено судом, подія кримінального правопорушення мала місце 13.11.2016 року, а тому початком перебігу строку давності в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.406 КК України є зазначена дата. Цей факт підтверджується матеріалами провадження та ніким не оспорюється.
Санкція ч.2 ст.406 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або тримання у дисциплінарному батальйоні на строк до одного року, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України (в редакції станом на 13.11.2016 року) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Так, згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 13.11.2016 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років – у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України (в діючій редакції), нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України (в діючій редакції), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Тобто, як і в попередній редакції, станом на 13.11.2016 року, так і в діючій редакції п.3 ч.1 ст.49 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.406 КК України, максимальна межа покарання за який становить 3 роки позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років. 
Отже, строк давності за злочин, інкримінований ОСОБА_14 за загальним правилом, мав закінчитись 13.11.2021 року.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК України, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що від дня скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст.406 КК України, тобто з 13.11.2016 року на наступні 5 років, протягом яких ОСОБА_3 можна було притягти до кримінальної відповідальності, останній ухилявся від слідства, або суду, чи був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення. Зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні рішення про оголошення обвинуваченого у розшук, здійснення щодо нього заходів щодо розшуку, його затримання, тощо.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 29.07.2021 (справа № 552/5595/18), за змістом ст.ст.284 –288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Суд зауважує, що положення ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України за своєю суттю є імперативними та не залежать від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду.
Отже, у випадку встановлення всіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності згоди обвинуваченого на це, незалежно від визнання ним своєї вини, суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.
За встановлених в судовому засіданні обставин обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України підлягає закриттю.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 369–372, 392–395 КПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності – задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. 
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160500008973 від 26 листопада 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України – закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 (семи) діб з дня її оголошення через Київський районний суд м. Одеси.

       Суддя                                                                        ОСОБА_1