ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року	Львів	Справа № 161/6229/23 пров. № А/857/9048/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Обрізка І.М.	
 за участю секретаря судового засідання 	Шинкар Т.І. Улицької С.В.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові  апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2023 року   у справі № 161/6229/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
місце ухвалення судового рішення  	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ	
суддя у І інстанції	Гринь О.М.	
дата складання повного тексту рішення	09.05.23	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови відповідача від 01 квітня 2023 року LMR - 3202844 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу правопорушення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2023 року   адміністративний позов задоволено повністю.
Скасовано постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 01 квітня 2023 року LMR 3202844, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень сорок чотири копійки). 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що оскільки транспортний засіб позивача здійснив стоянку безпосередньо на тротуарі, а не на його краю, що знаходиться біля полоси руху, за відсутності передбачених ПДР дорожніх знаків, для чого транспортний засіб змушений був здійснити рух безпосередньо по тротуару, а саме повністю перетнув тротуар по ширині, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, відповідачем правомірно винесено оскаржену постанову.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляли.
В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  автомобіль позивача був припаркований на зовнішньому краю тротуару, який примикає до будівлі, що обмежує вулицю за шириною, тобто, з дотриманням положень п.15.10 «в» ПДР.
Положення п.15.10 «в» ПДР не визначають на якому саме краю тротуару можлива стоянка автомобіля внутрішньому чи зовнішньому, а міркування відповідача з цього приводу посиланням на конкретні норми законодавства не підкріплені.
Оскільки позивач припаркувала свій легковий автомобіль на зовнішньому краю тротуару, що дозволено п.15.10 «в» ПДР, а відповідачем не вимірювалася відстань для руху пішоходів, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 квітня 2023 року старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Каращуком Павлом Івановичем винесена постанова LMR 3202844, в якій зафіксовано, що 31 березня 2023 р. о 14:18:00 за адресою: м.Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького,15 особа, яка керувала автомобілем (водій) VOLKSWAGEN T-ROC д.н.з НОМЕР_1 порушила правила стоянки, а саме: здійснила стоянку транспортного засобу на тротуарі, чим порушила п.15.10 «б» ПДР України, та ч.1 ст.122 КУпАП. Фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобом марки SAMSUNG SMA307FN/DS. У зв`язку з вищенаведеним, на ОСОБА_1 , як власника автомобіля Volkswagen Passat, АС98888АЕ, накладене адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Не погодившись з вказаною постановою позивач, оскаржила її до суду. 

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з приписами ч.2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у з`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).
Згідно з пп. «б» п.15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).
Відповідно до пп. «в» п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Ознаками застосування пп. «в» п. 15.10 ПДР України є стоянка легкових автомобілів та мотоциклів на краю тротуарів, та відстань щонайменше 2 м для руху пішоходів.
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення стоянки на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), тобто порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху.
Водночас, стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива у декількох випадках: а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.
Отже, пп. «в» є виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом «б» п.15.10 ПДР, як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Стаття 279-1 КУпАП містить процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч 1, 3 та 7 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), ч.ч. 1, 2 та 8 ст. 1521 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
З огляду на викладене, постанова щодо порушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому права позивача в даному випадку не порушені.
Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Так, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду надано фотознімки, відповідно до яких належний позивачу транспортний засіб VOLKSWAGEN T-ROC д.н.з НОМЕР_1 , залишено для стоянки на тротуарі у місці, де немає місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.
При цьому, п.п. «в» п.15.10 ПДР України застосовується лише у разі розташування транспортного засобу на краю тротуару, що примикає до проїзної частини.
Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:
- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;
- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;
- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;
- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.
Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.
Натомість, відповідно до фотознімків, належний позивачу транспортний засіб був припаркований ОСОБА_2 не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а з іншої сторони до прилеглої будівлі.
За таких обставин, доводи позивача про дотримання нею пп. «в» п.15.10 ПДР є необґрунтованими та безпідставними, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення п.п. «б» 15.10 ПДР.
Крім цього, у контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.
Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2019 у справі № 464/1703/17.
Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача являється протиправною по причині відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до ч.1 статті 317 КАС України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак  апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду  першої інстанції скасувати та ухвалити у названій постанову, якою у задоволенні позову - відмовити. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2023 року  у справі № 161/6229/23 скасувати.
Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до  Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.   

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 06 липня 2023 року