ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7485/21  Номер провадження 22-ц/814/1359/23	Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар:Коротун І.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») Воронцової Марини Володимирівни, на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року та на додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення зобов`язання за кредитним договором та припинення іпотеки
В С Т А Н О В И В:
  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненими правовідносини за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року № 800002294, укладеним між ЗАТ "АЛЬФА-БАНК", правонаступником якого є АТ "АЛЬФА-БАНК" (після зміни найменування АТ «Сенс Банк»)та ОСОБА_1 , ; припинити іпотеку, що виникла на підставі іпотечного договору від 19 жовтня 2007 року № 800002294-И, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2350, зареєстровану в державному реєстрі іпотек 19.10.2007 16:13:26 реєстратором: приватний нотаріус Анохіна В.М., 61003, Харківська обл., м. Харків, пр-т Московський, 15 підстава обтяження: договір іпотеки, 2350, 19.10.2007, ПН ХМНО Анохіна В.М. об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 7880370, іпотекодержатель: ЗАТ "Альфа-Банк", код: 23494714, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_1 розмір основного зобов`язання: 40500 доларів США, строк виконання: 19.10.2027.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 жовтня 2007 року між ним та відповідачем укладений іпотечний договір № 800002294-И, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2350, за умовами якого в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 p., він передав в іпотеку відповідачу належну квартиру АДРЕСА_2 . За умовами розділу 1 "Базові умови кредитування" кредитного договору, відповідач надав йому в строкове платне користування грошові кошти в сумі 40 500 доларів США строком до 19.10.2027 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами. 
26.04.2016 року відповідач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В поданій до суду позовній заяві АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») просив стягнути заборгованість у сумі 37917,86 доларів США, а саме: за кредитом - 34630,01 долар США, по відсотках - 3287,85 доларів США, а також стягнути понесені позивачем судові витрати. 
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2020 року по справі № 552/2179/16-ц задоволено повністю позов AT «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року у сумі 37917,86 доларів США, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням за кредитом - 34630,01 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків станом на 06.04.2016 року - 3287,85 доларів США. 02.03.2021 року Київським районним судом міста Полтави видано виконавчий лист № 552/2179/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року у сумі 37917,86 доларів США.
23.04.2021        року по виконавчому провадженню № 6499825 на рахунок приватного виконавця Бабенка Д.А. спрямовані грошові кошти в іноземній валюті у загальній сумі 41709,65 доларів США. 27.04.2021 року приватним виконавцем Бабенком Д.А. винесено постанова про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження № 6499825 закінчено, припинено чинність усіх заборон та арештів. Тобто, ОСОБА_1 добровільно, належним чином і у повному обсязі виконане рішення суду про сплату основного зобов`язання за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року, а саме сплачена заборгованість за основним зобов`язанням за кредитом у сумі 34630,01 доларів США та заборгованість зі сплати відсотків у сумі 3287,85 доларів США, у зв`язку зі чим виконавче провадження № 64998225 закінчено. Таким чином, 26 квітня 2021 року позивач у повному обсязі і належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року та сплатив стягувачеві (кредитору) грошові кошти в сумі 37917,86 доларів США. 
28.04.2021        року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов`язання повним виконанням та вчинення дій, спрямованих на припинення реєстрації іпотеки та обтяжень. Зазначену заяву відповідач отримав 30.04.2021 року, проте до теперішнього часу дій щодо поновлення його права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не вчинив, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») (ЄДРПОУ 23494714, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) про припинення зобов`язання за кредитним договором та припинення іпотеки - задоволено.
Визнано припиненими правовідносини за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року № 800002294, укладеним між ЗАТ «АЛЬФА-БАНК», правонастпуником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 ..
Припинено іпотеку, що виникла на підставі іпотечного договору від 19 жовтня 2007 року № 800002294 - И, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2350, зареєстровану в державному реєстрі іпотек 19.10.2007, об`єкт обтяження - квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») про припинення зобов`язання за кредитним договором та припинення іпотеки- задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») (ЄДРПОУ 23494714, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. та суму сплаченого судового збору 1816 грн.
В апеляційному порядку рішення оскаржило АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк»). Скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає,що із вказаного рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2020 року вбачається, що ним стягнуто заборгованість за основним зобов?язанням по кредиту та нарахованих відсотках. В той же час дане рішення суду в повному обсязі було виконано ОСОБА_1 тільки у квітні 2021 року, про що зокрема зазначає і сам позивач в позовній заяві.
Таким чином, рішення суду, яким було стягнуто заборгованість за основним зобов?язанням більше року не виконувалось, що відповідно свідчить і про неналежне виконання основного зобов' язання.
У зв?язку із таким тривалим невиконанням зобов?язань за кредитним договором, кредитор зазнав значних збитків та має намір звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості нарахованої на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних та інфляційних втрат, які є прямими збитками кредитора за невиконання як рішення суду так і основного зобов?язання.
Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави по справі №552/5610/21, AT «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») 18.10.2021 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку стягнення заборгованості нарахованої на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Цивільна справу за позовом Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. На даний час справа перебуває на розгляді.
Апелянт просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року, та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Також АТ«АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») оскаржило додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року . 
Скаржник вказує, що задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. та судового збору у розмірі 1816 грн суд першої інстанції мотивував своє рішення наступними висновками: «судом не вирішене питання про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв?язку з чим 20.12.2021 року позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. та судового збору у розмірі 1816 грн.....»
Апелянт посилається на те, що , як вбачається із матеріалів справи , доказів понесених витрат на правову допомогу позивачем та його представником під час розгляду справи до суду не було надано , у позовній заяві було зазначено про орієнтовний розмір понесених витрат на правову допомогу . Із заявою про відшкодування судових витрат з наданням відповідних доказів , представник позивача до суду не звертався та у судовому засіданні не робив відповідної заяви , що протягом п`яти днів подасть заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник просить скасувати додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року , ухвалити нове , яким відмовити у стягненні відповідних судових витрат.
У травні 20232 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») У відзиві представник ОСОБА_1 , адвокат Валєєва М.В. вказала , що вважає законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції . У зв`язку із чим просила залишити апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») без задоволення , а оскаржувані Банком рішення без змін.
У липні 2023 року скаржником було надано до суду повідомлення про зміну найменування , згідно якого АТ «АЛЬФА-БАНК», 01 грудня 2022 року змінило найменування з Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на Акціонрене товариство «Сенс Банк» без зміни організаційно-правової форми, що підтверджується наданими суду випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.12.2022 року, та витягом із Державного реєстру банків від 02.12.2022 року.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків
19 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 , та відповідачем укладений іпотечний договір № 800002294-И, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., зареєстрований в реєстрі за № 2350, за умовами якого в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 p., позивач передав в іпотеку відповідачу належну квартиру АДРЕСА_3 .
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2020 року по справі № 552/2179/16-ц задоволено позов AT «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року у сумі 37917,86 доларів США, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням за кредитом - 34630,01 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків станом на 06.04.2016 року - 3287,85 доларів США.
02.03.2021 року Київським районним судом міста Полтави видано виконавчий лист № 552/2179/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року у сумі 37917,86 доларів США, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням за кредитом - 34630,01 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків - 3287,85 доларів США.
23.04.2021 року по виконавчому провадженню № 6499825 на рахунок приватного виконавця Бабенка Д.А. спрямовані грошові кошти в іноземній валюті у загальній сумі 41709,65 доларів США.
27.04.2021 року приватним виконавцем Бабенком Д.А. винесено постанова про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження № 6499825 закінчено, припинено чинність усіх заборон та арештів. У вказаній постанові зазначено, що на рахунок приватного виконавця для обліку депозитних сум та зарахування стягнутих з боржника коштів в іноземній валюті, перераховано кошти, яких достатньо для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.
Вказане свідчить, що позивачем у повному обсязі виконане рішення суду про сплату основного зобов`язання за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року, а саме сплачена заборгованість за основним зобов`язанням за кредитом у сумі 34630,01 доларів США та заборгованість зі сплати відсотків у сумі 3287,85 доларів США, у зв`язку зі чим виконавче провадження № 64998225 закінчено.
28.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов`язання повним виконанням та вчинення дій, спрямованих на припинення реєстрації іпотеки та обтяжень. Заяву відповідач отримав 30.04.2021 року, проте жодний дій не вчинено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.1-2, 5 ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає, а отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Апелянт обґрунтовуючи свою скаргу посилається на те, що боржником не виконане основне зобов`язання , адже рішення Київського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2020 року було виконане ОСОБА_1 у квітні 2021 року.
А отже , рішення суду яким було стягнуто заборгованість за основним зобов`язанням більше року не виконувалось, що свідчить про неналежне виконання основного зобов`язання боржником.
На підтвердження своєї позиції скаржником , зокрема, надано копію ухвали Київського районного суду міста Полтави від 04.11.2021 по справі №552/5610/21 за позовом АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Проте, апелянтом не надано суду результатів розгляду вказаного позову , крім того апелянтом не заявлялось клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті справи №552/5610/21 , що могло б свідчити про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за основним зобов`язанням .
Відтак , колегія суддів відхиляє вказані посилання скаржника у зв`язку із їх необгрунтованістю, та вважає , що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним обставинам у своєму рішенні.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Положеннями статті 572 ЦК України визначено, що у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України)
Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом ( ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
В силу приписів ч.1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Припинення зобов`язання можливе за умови його виконання, що проведене належним чином. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання.
Судом першої інстанції вірно визначено, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна.
Положеннями статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду та має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Основним аргументом апеляційної скарги є те , що позивачем не виконане основне зобов`язання , а отже неможливо припинити кредитний договір та договір іпотеки , адже АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») має намір стягнути з ОСОБА_1 заборгованість нараховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України , а саме три відсотки річних та інфляційні витрати .
Та колегія суддів зауважує, що підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону, відповідно до частини першої якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.
З матеріалів справи встановлено ,що рішенням Київського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2020 року по справі № 552/2179/16-ц задоволено позов AT «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року у сумі 37917,86 доларів США.
На виконання рішення суду 23 квітня 2021 року по виконавчому провадженню № 6499825 на рахунок приватного виконавця Бабенка Д.А. спрямовані грошові кошти в іноземній валюті у загальній сумі 41709,65 доларів США, у зв`язку із чим 27 квітня 2021 року приватним виконавцем Бабенком Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження № 6499825 закінчено, припинено чинність усіх заборон та арештів.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19 (провадження № 61-9126св20), зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
У пункті 41 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».
Враховуючи обставини справи та надані сторонами докази , апеляційний суд вважає , що позивачем доведено, що основне зобов`язання припинилося, у зв`язку з чим наявні й передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстави для припинення іпотеки.
Місцевим судом здійснено вірний висновок , що зобов`язання за кредитним договором № 800002294 від 19.10.2007 року що було забезпечене іпотечним договором від 19 жовтня 2007 року №800002294-И , припинилось у зв`язку із повним виконанням 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 основного зобов`язання визначеного рішенням Київського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2020 року по справі №552/2179/16-ц, а отже наявні всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .
Щодо додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.  У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, з матеріалів справи встановлено , що 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України подав відповідну заяву , з метою компенсації відповідачем понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. ( а.с.104)
Рішення по суті справи винесене Дзержинським районним судом міста Харкова 14 грудня 2021 року .
Відповідно до положень ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Оскільки рішення ухвалене 14 грудня 2021 року , а п`ятим днем з дати винесення рішення є 19 грудня 2021 року – неділя, відповідно , застосовуються положення ч.3 ст.124 ЦПК України , та останнім днем на подання заяви про ухвалення додаткового рішення є 20 грудня 2021 року.
З огляду на що, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року, з підстав викладених у апеляційній скарзі .
З огляду на наведене колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , основне зобов`язання виконано в повному обсязі , що підтверджено доказами наданими суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалені з додержанням вимог закону і підстав для їх скасування не вбачається.
Крім того, 02 травня 2023 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , адвоката Валєєвої М.В. про стягнення з АТ «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») витрат на правничу допомогу.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до суду надано: ордер на надання правової допомоги адвоката Валєєвої М.В. від 01 травня 2023 року №1030832, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛГ №000844, додаткову угоду № 1 від 20 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 17 травня 2021 року, акт виконаних робіт від 01 травня 2023 року. 
Проте , суду не надано детального опису виконаних адвокатом робіт .
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).
Так, оскільки ОСОБА_2 не надано детального опису виконаних робіт, а склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі , колегія суддів вважає, що заява про розподіл відповідних витрат на правничу допомогу надану ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.367, п.1,ч.1,ст. 374,ст.375,ст.382,384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» , після зміни найменування Акціонерного товариства «Сенс Банк» Воронцової Марини Володимирівни – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року – залишити без змін.
Додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 січня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає сили з дня її прийняття та може бути оскарження до Верхового Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов