Справа № 137/948/21
Провадження № 22-ц/801/1642/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2023 року	Справа № 137/948/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М. В., Сопруна В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу № 137/948/21 
за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» - адвоката Тугая Вадима Сергійовича на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
В серпні 2021 року до Літинського районного суду Вінницької області звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» адвокат В. Тугай із вказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року у розмірі 22402,13 грн., витрати понесені на оплату судового збору в сумі 2270 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3600 грн.
В обґрунтування позову зазначено про те, що 30 травня 2018 року між АТ «Юнекс Банк» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0.013.62.0518.ФО-К від 30.05.2018. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у сумі 50000 грн. терміном користування до 30 травня 2021. Відповідно до Графіку погашення за цей період відповідач мала сплатити крім тіла кредиту 50000 грн., 7,45 грн проценти за користування кредитом та 44820 грн. суму комісії за обслуговування кредиту.
Всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти 94827,45 грн. Факт видачі АТ «ЮНЕСК БАНК» та отримання відповідачем коштів по вищевказаному договору підтверджується випискою за особовим рахунком. Однак, відповідач не виконала своїх зобов`язань по договору належним чином, не сплатила щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допустила порушення умов кредитного договору.
28 березня 2021 року на електронному майданчику ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1 до складу якого входять права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, власником активів якого було АТ «Юнекс Банк». 31 березня2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №31/03-2021, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року.
Станом на 31 березня 2021 сума заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором складає 22402,13 грн. Позивач направляв відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги і надавав строк для погашення суми заборгованості, проте нею жодних дій щодо погашення вказаної заборгованості вчинено не було.
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2023 року в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено повністю.
Питання судових витрат судом вирішено відповідно ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд поклав судові витрати на позивача.
Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» не набув статусу нового кредитора, не набув статусу колекторської компанії, не зареєструвався в Реєстрі колекторських компаній, а тому немає права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року.
Оцінивши подані позивачем докази, суд вказав на те, що вони є неналежними та недостатніми, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування, не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи.
Не погодившись з рішення суду першої інстанції 11 липня 2023 року представник позивача ТОВ «ОМЕГА ФІНАНС» - адвокат Тугай Вадим Сергійович подав до Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити в повному обсязі.
В скарзі вказує на те, що суд першої інстанції з незрозумілих підстав залишив поза увагою набуття позивачем статусу нового кредитора відповідно до норм ЦК України на підставі укладеного договору факторингу.
Не зрозуміло з яких норм діючого законодавства суд встановив, що для набуття статусу нового кредитора ТОВ «ОМЕГА ФІНАНС» має набути статусу колекторської компанії та зареєструватись в Реєстрі колекторських компаній. Фактично суд помилково ототожнює поняття факторингова компанія (якою є позивач) та колекторська компанія. В цьому вбачається неправильне тлумачення судом норм діючого законодавства – ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та Закону України «Про споживче кредитування».
Звертає увагу колегії судів на той факт, що 13 грудня 2021 року позивачем було направлено до суду пояснення як доповнення до відповіді на відзив відповідача (у відзиві саме представник відповідача доводила хибну позицію про ототожнення ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» з колекторською компанією).
В цих поясненнях, окрім детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач чітко надав роз`яснення щодо: відмінності фінансової компанії, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг від колекторської компанії; щодо спростування доводів, що ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» не набула статусу нового кредитора за кредитним договором; щодо спростування доводів представника відповідача, що укладений між АТ «Юнекс Банк» та позивачем договір факторингу є нікчемним.
Вказує, що відповідно до частини 1 статті 22 ЗУ «Про споживче кредитування» небанківська фінансова установа, що має право надавати фінансові послуги з факторингу та/або надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, не включена до реєстру колекторських компаній, має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості лише у власних інтересах. Відтак ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» є лише новим кредитором за кредитним договором №0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року, адже право вимоги за цим кредитним договором було відступлене за укладеним між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» договором факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року відповідно до частини 5 статті 22 ЗУ «Про споживче кредитування».
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 липня 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито. Учасникам справи визначено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
27 липня 2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
Зазначає, що Літинський районний суд Вінницької області обґрунтовано відмовив позивачу ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», зазначивши, що подані позивачем докази є неналежними та недостатніми, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування, не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 липня 2023 року прийнято рішення закінчити підготовку розгляду справи судом апеляційної інстанції, справу призначити до розгляду. Розгляд справи здійснити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам у повній мірі.
Приймаючи рішення по цій справі суд першої інстанції встановив, що між АТ «Юнекс Банк» та відповідачем  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року, цільове призначення споживчі потреби. 31 березня 2021 року АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №31/03-2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частин 1,2 статті 18 ЗУ «Про споживче кредитування» , відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти).
Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Відповідача про укладений договір було повідомлено 20 травня 2021 року. 
Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції вважав, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» не набув статусу нового кредитора, не набув статусу колекторської компанії, не зареєструвався в реєстрі колекторських компаній, а тому немає права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором факторингу №31/03-2021 від 31березня 2021 року.
Колегія суддів Вінницького апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 травня 2018 року ОСОБА_1 (позичальник) уклала з АТ «ЮНЕКС БАНК» (банк) Кредитний договір № №0.013.62.0518.ФО-К, за умовами якого банк надає позичальнику кредит із цільовим призначенням - на споживчі потреби у сумі 50 000 грн із терміном користування до 30 травня 2021 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 46-48).
Згідно п. 1.5 договору за користування кредитом позивальник сплачує: проценти за користування кредитом – щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних; комісію за обслуговування кредиту – щомісячно, в розмірі 2,49% від суми кредиту, яка включається до складу ануїтетних платежів. 
Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позивальника № НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).
Пунктом 2.3 договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позивальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору в сумі 2 635 грн 00 коп.
За порушення строків повернення кредиту та/або комісій за обслуговування та/або процентів та/або комісії позичальник сплачує банку додатково до встановленої за кредитом процентної ставки пеню з розрахунку подвійної облікової ставки від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів або комісії), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу (п. 4.1. договору).
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього договору, не може перевищувати 50% суми кредиту, вказаної в п.1.1. цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (п. 4.2. договору).
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторін за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.3. договору). 
Із узгодженого сторонами договору Графіку погашення кредиту, нарахованих процентів і інших платежів та обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором від 30 травня 2018 року, вбачається що загальна сума, яка підлягала сплаті за період з 01.06.2018 по 28.05.2021, становить 94827 грн 45 коп, з якої сума кредиту – 50000 грн, проценти за користування кредитом - 7 грн 45 коп., комісія за обслуговування кредиту – 44 820 грн 00 коп. (а.с. 16-17).
Факт отримання та користування кредитними коштами  ОСОБА_1 за договором № 0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року підтверджується випискою АТ «ЮНЕКС БАНК» по особовому рахунку позичальника за період з 30.05.2018 по 31.03.2021, та не заперечується відповідачкою (а.с. 26-36).
28.03.2021 на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу АТ «ЮНЕКС БАНК» лоту №1, до складу якого входили права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб. Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2019 (а.с. 52).
31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (фактор) укладено Договір факторингу №31/03-2021, відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі фактор зобов`язується за плату передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Права вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання клієнтом суми фінансування. Після передачі прав вимоги до фактора, останній стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідного права вимоги у розмірі, зазначеному в Реєстрі Прав Вимог (а.с. 44-47).
Платіжним доручення № 63 від 31.03.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» перерахувало АТ «ЮНЕКС БАНК» 4 850 000 грн оплати згідно Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 (а.с. 53).
Цієї ж дати, 31.03.2021 АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» підписали акт-прийому передачі Прав Вимоги до Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 (а.с. 48).
Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 підтверджується Реєстром прав вимоги, що є Додатком №1 до Договору факторингу №31/03-2021 (а.с. 49 - 51), відповідно до якого станом на 31.03.2021 сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» становила 22 402 грн 13 коп., з яких:
- основний борг (не прострочений) – 2 036 грн 13 коп.,
- основний борг (прострочений) – 9 729 грн 53 коп.,
- проценти строкові – 0 грн 85 коп.,
- проценти прострочення – 0 грн 02 коп.,
- комісія строкова – 1 245 грн 00 коп.,
- комісія прострочена – 9 390 грн 07 коп.,
20.05.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повідомлення про відступлення права вимоги і надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором №0.013.62.0518.ФО-К у сумі 22 402 грн 13 коп. (згідно відмітки на рекомендованому повідомленні відповідач отримала це повідомлення особисто 25 травня 2021 року) (а.с. 37-38).
01.06.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повторну вимогу про погашення суми заборгованості за кредитним договором №0.013.62.0518.ФО-К у сумі 22 402 грн 13 коп. (згідно відмітки на рекомендованому повідомленні відповідач отримала це повідомлення особисто 4 червня 2021 року) (а.с. 39-42)
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. 
У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (стаття 1082 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС».
Кредитний договір та договір факторингу є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
У свою чергу відповідачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо наявної заборгованості ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, не надано.
Відповідачка у порушення вищенаведених норм чинного законодавства та умов договору не виконала належним чином зобов`язань за кредитним договором, не сплативши суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 402 грн 13 коп.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, а саме, випливають з договору кредиту та договору факторингу, встановив, що права позивача відповідачем порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню.
Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість, за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року у сумі 22 402 грн 13 коп., оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку згідно кредитного договору.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення про відмову у стягненні заборгованості по кредитному договору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 2270,00 грн., судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 3405,00 грн. 
Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, ч.1 ст. 369, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити.
Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2023 року скасувати та постановити нове.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість, за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО-К від 30 травня 2018 року у сумі 22 402 гривень 13 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2270,00 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун