справа № 991/6496/23
провадження № 11-сс/991/538/23
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2023 року                                                                         місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , 
за участі представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_6 , 
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.07.2023 р. про арешт майна у кримінальному провадженні № 62022100130000251 від 02.06.2022 р., - 

в с т а н о в и л а:
31 липня 2023 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга (а.с. 191-196), яку того ж дня призначено до розгляду (а.с. 199). 

1.Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги. 
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 24.07.2023 р. частково задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт (із забороною користування, розпорядження) на майно, вилучене під час проведення обшуку 19.07.2023 року за місцем проживання ОСОБА_9 , зокрема на мобільний телефон та ноутбук останньої. В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено. 
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в ході обшуку ОСОБА_9 добровільно надала детективам доступ до техніки, не перешкоджала в її огляді та запропонувала скопіювати інформацію з неї, однак детективи відмовили, оскільки на місці обшуку відсутній спеціаліст. Вважає необґрунтованим посилання прокурора на те, що мобільний телефон та ноутбук вилучені з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки згідно з ст. 98 КПК України сам пристрій не має значення для досудового розслідування та не може бути речовим доказом, натомість, доказове значення має лише інформація, яка зберігається на ньому. За твердженням апелянта, накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук ОСОБА_9 позбавляє останню права користуватись та розпоряджатись своїм майном. При цьому, прокурором не доведено необхідності накладення арешту, оскільки копіювання інформації дозволяє зберігати відповідні файли, не порушуючи жодних прав особи, на майно якої накладено арешт. Крім того, як на ще одну додаткову підставу накладення арешту прокурором вказано призначення експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз саме з проханням скопіювати інформацію. Тобто, детективи НАБУ, маючи у своєму штаті спеціалістів, призначають експертизу для копіювання інформації, замість того, щоб скопіювати необхідну інформацію ще в ході обшуку, як це передбачено КПК України. Більше того, винесення детективом постанови про призначення експертизи не може слугувати підставою для накладення арешту. Відтак, враховуючи, що органом досудового розслідування не доведено необхідності накладення арешту на вилучене майно, не обґрунтовано правову підставу для цього та не досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав власника майна, вважає арешт майна необґрунтованим. Окремо наголошує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням строку, визначеного ч. 6 ст. 173 КПК України. Незважаючи на те, що КПК України не передбачає обов`язку суду у випадку невчасного розгляду клопотання про арешт майна залишити його без розгляду або відмовити в його задоволенні, слідчий суддя повинен був тлумачити всі сумніви та прогалини на користь особи. При цьому, ч. 6 ст. 173 КПК України визначено, що у разі, якщо суд не розглянув клопотання протягом визначеного строку, то майно має бути повернуто особі, в якої воно вилучено. Слідчий суддя проігнорував вказані доводи представника власника майна та безпідставно наклав арешт на мобільний телефон та ноутбук. 

2. Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні адвокат  ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Додатково зазначила, детективами безпідставно прийнято рішення про вилучення майна, оскільки ОСОБА_9 не чинила опору щодо огляду її телефону, розблоковувала його, а від ноутбуку повідомила пароль. Зауважила, що проведення експертизи у даному випадку є формальним, щоб забезпечити законну підставу вилучення майна. Вважає, що вилучена техніка не відповідає ознакам речового доказу, оскільки важливою є саме інформація, а не пристрій. Окремо наголосила на неспівмірності арешту майна із завданням кримінального провадження. За таких обставин, наполягала на скасуванні оскаржуваної ухвали.
Прокурор ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її безпідставність. Вважає, що вона не містить доводів, які б були підставою для скасування або зміни судового рішення. Додатково зазначив, що в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 віднайдено мобільний телефон, в ході огляду якого виявлено листування з керівником відділу економічної безпеки і листування з особою на ім`я ОСОБА_10 , який виконував роль посередника між службовими особами ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго») та ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн». Також виявлено переписки в частині надсилання файлу щодо комерційної пропозиції ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» до ПрАТ «НЕК «Укренерго». Під час огляду телефону ОСОБА_9 не повідомила пароль логічного захисту, що унеможливлює доступ до повної інформації. Крім того, детективами віднайдено ноутбук, в ході огляду якого у поштовій електронній скриньці виявлено листування зі службовими особами ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» з приводу закупівлі бронежилетів. За таких обставин, прийнято рішення про вилучення мобільного телефону та ноутбуку та призначення експертизи з питань наявності на них важливої інформації для провадження, в тому числі і видаленої. Відтак, втручання у конституційні права ОСОБА_9 є виправданим та співмірним із завданням кримінального провадження. Посилаючись на викладені обставини, наполягав на відмові у задоволенні апеляційної скарги.
Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_8 , яким подано апеляційну скаргу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду не зверталися. 
Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не перешкоджає судовому розгляду. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності вказаних учасників. 

3. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.
3.1. Короткий зміст та мотиви клопотання про арешт майна.

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора САП Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 62022100130000251 від 02.06.2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 410 КК України.
За змістом клопотання, детективами НАБУ та Головним слідчим управлінням СБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у вказаному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 410 КК України щодо службових осіб ПрАТ «НЕК «Укренерго», які, діючи умисно, всупереч інтересам служби, за попередньою змовою групою осіб з представниками юридичних осіб приватного права, вчинили дії, направлені на розтрату бюджетних коштів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, у вигляді закупівлі засобів захисту, якість яких не підтверджено, за завищеними цінами.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПрАТ «НЕК «Укренерго» у період з березня 2022 року по травень 2022 року, згідно з постановою КМУ № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 р., здійснили проведення з ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» закупівель, предметом яких виступало придбання ПрАТ «НЕК «Укренерго» товарно-матеріальних цінностей у вигляді «Бронежилетів модульних тактичних В2 4-го класу» у вказаного суб`єкта господарювання на загальну суму 20 212 500 грн.
При цьому, ціна одного бронежилету, придбаного ПрАТ «НЕК «Укренерго» у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн», склала 16 500 грн. з ПДВ. Вказані обставини підтверджуються розміщеними на майданчику «Prozorro» звітами про результатами проведення закупівель.
У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих дій та заходів забезпечення кримінального провадження, направлених на підтвердження факту завищення вартості «бронежилетів модульних тактичних В2 4 класу», які поставлені ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» на адресу ПрАТ «НЕК «Укренерго». Зокрема, встановлено, що у період з березня 2022 року по червень 2022 року ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» здійснило реалізацію «Бронежилетів модульних тактичних 4-го класу» (тобто той же період часу, у який ПрАТ «НЕК «Укренерго» придбало у вказаного суб`єкта господарювання «бронежилети модульні тактичні 4 класу» за ціною 16 500 грн.) на адресу інших суб`єктів господарювання, у тому числі неплатників ПДВ, за ціною від 8 530 грн. до 11 750 грн. за одиницю, що підтверджується матеріалами провадження.
Вказані обставини свідчать про те, що товарно-матеріальні цінності у вигляді «Бронежилетів модульних тактичних В2 4-го класу» реалізовані ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» на адресу ПрАТ «НЕК «Укренерго» за значно завищеними цінами, з метою заволодіння державними коштами та завдання збитків державі.
Крім того, у ході досудового розслідування вилучено ряд документів, зокрема щодо проведення поставок, згідно з якими закупівля товарів, робіт і послуг здійснюється з дотримання принципів: добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії, ефективності та пропорційності, недискримінації учасників та рівня ставлення до них, об`єктивне та неупереджене визначення переможця закупівлі та запобігання корупційним діям і зловживанням, а також за результатом проведеного маркетингового дослідження. Маркетингове дослідження проводиться шляхом направлення мінімум трьом (в обґрунтованих випадках або у разі відсутності конкуренції на відповідному ринку, в тому числі з технічних умов - двом) постачальникам товару/надавачам послуг/виконавцям робіт запитів щодо надання комерційної пропозиції. За результатом маркетингового дослідження формується конкурентний лист.
Водночас, як вказує прокурор, окремими посадовими особами ПрАТ «НЕК «Укренерго» не дотримано вищевказаних принципів, а також не проведено маркетингове дослідження.
Таким чином, наявні підстави вважати, що службовими особами ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн», за попередньою змовою з окремими посадовими особами ПрАТ «НЕК «Укренерго», створено протиправний механізм, направлений на привласнення та заволодіння грошовими коштами, отриманими за результатом проведених закупівель, предметом яких виступало придбання ПрАТ «НЕК «Укренерго» товарно-матеріальних цінностей у вигляді «Бронежилетів модульних тактичних 4-го класу» у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн » на загальну суму 20 212 500 грн.
З метою визначення ринкової вартості «Бронежилету модульного тактичного (В2) 4-го класу» призначено судово-товарознавчу експертизу від 15.02.2023 р. № 18/4/7-567, згідно з якою ринкова вартість «Бронежилету модульного тактичного (В2) 4-го класу», які ПрАТ «НЕК «Укренерго» придбало у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн», у квітні 2022 року становила 8 166,67 грн. з ПДВ. Крім того, за результатами проведення комплексної судової товарознавчої експертизи військового майна та експертизи зброї та слідів і обставин її використання № 25859/22-54/25860/22-54/13012/23-31/18450/23-57/18451/18452/23-53 від 06.06.2023 р., середньоринкова вартість однієї одиниці товару, який ПрАТ «НЕК «Укренерго» придбало у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн», у квітні 2022 року становила 8 193 грн з ПДВ.
При цьому, від Державної аудиторської служби України отримано Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПрАТ «НЕК «Укренерго» за період з 01.01.2018 року по 30.06.2022 року № 05-21/1 від 06.01.2023 р., зі змісту якого вбачається, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» не проведено аналізу ринкових цін під час закупівлі у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» «Бронежилетів модульних тактичних В2 4-го класу», що призвело до їх закупівлі за завищеними цінами та до втрат фінансових ресурсів на суму 10 259 375 грн.
Відтак, прокурор стверджує, що придбані ПрАТ «НЕК «Укренерго» в березні-квітні 2022 року товарно-матеріальні цінності у вигляді «бронежилетів модульних тактичних В2 4класу» у вищевказаного контрагента у кількості 1 225 шт. за ціною 16 500 грн. (з ПДВ)/одиниця є значно вищою.
У межах даного провадження проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , у ході якого вилучено мобільний телефон iPhone 13 Pro. При цьому, для доступу до телефону встановлена система логічного захисту, пароль до якої не повідомлений ОСОБА_9 , однак шляхом самостійного розблокування добровільно надано телефон для огляду. У ході огляду телефону виявлено листування з особами, записаними як « ОСОБА_11 » ( НОМЕР_1 ) та « ОСОБА_12 » ( НОМЕР_2 ) та встановлена наявність повідомлення 27.12.2022 року із вмістом файлу, який являє собою лист від ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» на адресу ПрАТ «НЕК «Укренерго» щодо закупівлі бронежилетів, та інші повідомлення щодо оплати витрат останнім на закупівлю бронежилетів.
Рішення про вилучення телефону прийнято у зв`язку з обмеженням доступу власником та тим, що доступ до нього пов`язаний із подоланням системи логічного захисту, а також у зв`язку із можливою наявністю на телефоні листування, яке має значення для досудового розслідування.
При цьому, детективами також вилучено ноутбук Lenovo SL, на якому встановлена система логічного захисту із паролем доступу «ІНФОРМАЦІЯ_2». У ході огляду змісту ноутбуку в додатку з корпоративною поштою за акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено листування з контактом « ОСОБА_13 », змістом якого є фото та текстові повідомлення щодо закупівлі бронежилетів у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн».
Рішення про вилучення ноутбуку прийнято у зв`язку із наявністю на ньому документів та листування, які мають значення для досудового розслідування, в тому числі таке, що видалене.
За твердженням прокурора, вказаний телефон та ноутбук (окрім виявленої інформації) можуть містити в собі інформацію про хід укладення та виконання договору про закупівлю бронежилетів ПрАТ «НЕК «Укренерго» у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» для потреб Сил оборони України.
Обґрунтовуючи у клопотанні підстави звернення, прокурор послався на те, що вилучений мобільний телефон та ноутбук можуть містити відомості, які підлягають доказуванню у даному провадженні, зокрема листування між можливими співучасниками, а отже, відповідають критеріям речового доказу, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України. 
Прокурор також наголошує на необхідності проведення комп`ютерно-технічної експертизи, а тому надання телефону та ноутбуку разом з інформацією, яка на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.
При цьому, за твердженням прокурора, ОСОБА_9 може бути ознайомлена із методами роботи правоохоронних органів та володіє знаннями щодо зберігання, відтворення та знищення інформації на різноманітних носіях інформації. Відтак, ризик знищення або приховання відшукуваних речей і документів неспівмірно перевищує ступінь втручання у права та свободи осіб, що виникне.
Як на правову підставу для застосування арешту майна, прокурор у клопотанні посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

3.2. Мотиви слідчого судді.
Вирішуючи питання, визначені у ст. 170 КПК України, слідчий суддя вказав, що описані у клопотанні фактичні обставини у сукупності із наданими стороною обвинувачення матеріалами та у їх співставленні з диспозиціями статей, які передбачають кримінальну відповідальність за розслідувані злочини, формують внутрішнє переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні кримінальні правопорушення могли бути вчинені.
За твердженням слідчого судді, вилучені у ОСОБА_9 мобільний телефон та ноутбук відповідають критеріям речового доказу, відтак, вони можуть бути використані як докази для встановлення обставин, які підлягають доказуванню згідно з ст. 91 КПК України, зокрема події кримінального правопорушення, кола осіб, причетних до його вчинення, послідовності їх дій.
Під час проведення обшуку детективами віднайдено мобільний телефон та ноутбук ОСОБА_9 , та в ході огляду телефону виявлено листування через інтернет-месенджери із іншими ймовірними співучасниками, зокрема, стосовно питань закупівлі бронежилетів від ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн». Зокрема, виявлено листування із абонентом « ОСОБА_11 », якому надіслано електронний документ із заголовком «Комерційна пропозиція» від вказаного контрагента. Також, виявлено листування із контактом « ОСОБА_12 », в якому наявне повідомлення за 27.12.2022 року від вказаного абонента із вмістом файлу, який являє собою лист від ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» на адресу ПрАТ «НЕК «Укренерго» щодо закупівлі бронежилетів. У зв`язку із виявленням вказаної інформації, детективами прийнято рішення про вилучення мобільного телефону та ноутбуку. 
Враховуючи наявний у матеріалах клопотання висновок ДАСУ, яким встановлено порушення ПрАТ «НЕК «Укренерго» при закупівлі бронежилетів, слідчий суддя погодився, що така інформація має значення для даного провадження. У зв`язку із виявленням вказаної інформації, детективами прийнято рішення про вилучення мобільного телефону та ноутбуку. 
Слідчим суддею також взято до уваги, що віднайдений мобільний пристрій та ноутбук мають системи логічного захисту, які були подолані шляхом введення власницею паролю, водночас пароль не був повідомлений нею детективам. Крім того, враховано наявність постанови про призначення комплексної судової телекомунікаційної та комп`ютерно-технічної експертизи.
Слідчий суддя дійшов висновку, що у контексті потреб досудового розслідування існує необхідність у подальшому утриманні мобільного телефону та ноутбуку для проведення експертного дослідження, яке дозволить у повному обсязі скопіювати наявні на пристроях файли та перевірити їх на предмет наявності видалених файлів. Відтак, накладення арешту на даному етапі досудового розслідування є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження, і переслідує легітимну мету. 
Однак, слідчий суддя вважав безпідставним клопотання в частині застосування заборони володіння вищевказаним майном, оскільки така правомочність власника обмежується при вилученні майна та забороні користування ним, а також таке обмеження не узгоджується із положеннями п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України.
Слідчий суддя також встановив, що розгляд клопотання про арешт майна призначено із порушенням визначеного законом строку. Водночас, випадки, коли слідчий суддя має відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, визначені в ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 173 КПК України, втім серед них немає такої підстави, як несвоєчасний розгляд клопотання. Більше того, слідчий суддя не встановив обставин, які б свідчили, що порушення вказаного строку завдало ОСОБА_9 суттєвих обмежень чи непоправних негативних наслідків, а тому слідчий суддя вважає, що такі доводи не є підставою для відмови у розгляді клопотання чи відмови у його задоволенні.

4. Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та адвоката, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. 
Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно з ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, за змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.
При цьому у ході оцінки відповідності майна, арешт якого оскаржується, ознакам речових доказів, колегією суддів враховуються зміст поняття «речові докази».
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з ст. 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді, так і колегії суддів апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді.
Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.
Отже, мобільний телефон iPhone 13 Pro та ноутбук Lenovo SL, власником яких є ОСОБА_9 , відповідатимуть за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що вони 1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, 2) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, 3) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, 4) були об`єктом кримінально протиправних дій, 5) набуті кримінально протиправним шляхом.
Застосовуючи наведений підхід до тлумачення норм кримінального процесуального закону в контексті обставин цієї справи, колегія суддів виходить із встановлених слідчим суддею обставин, які в ході апеляційного перегляду не були спростовані.
Зокрема, у рамках кримінального провадження № 62022100130000251 здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 410 КК України, вчинених за обставин, описаних у розділі 3.1 цієї ухвали.
22.06.2023 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду надано дозвіл на проведення обшуку квартири, в якій проживає ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання, зокрема, мобільних пристроїв (телефонів, планшетів), які перебувають у його користуванні (а.с. 144-146).
19.07.2023 року під час проведення обшуку виявлено мобільний телефон iPhone 13 Pro та ноутбук Lenovo SL. При цьому, для доступу до телефону встановлена система логічного захисту, пароль для якої ОСОБА_9  не повідомила, однак шляхом самостійно добровільно розблокувала телефон для огляду. У ході огляду телефону було встановлено наявність листування з особами, записаними як « ОСОБА_11 » ( НОМЕР_1 ) та « ОСОБА_12 » ( НОМЕР_2 ), яке може стосуватися обставин, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні, що було предметом дослідження та відображено у оскаржуваній ухвалі. Крім того, в ході обшуку вилучено ноутбук, на якому встановлена система логічного захисту із паролем доступу «ІНФОРМАЦІЯ_2». У ході огляду змісту ноутбуку в додатку з корпоративною поштою за акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено листування з контактом « ОСОБА_13 », змістом якого є фото та текстові повідомлення щодо закупівлі бронежилетів у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн». У зв`язку із виявленням на телефоні та ноутбуку  ОСОБА_9  інформації, що представляє інтерес для слідства, детективами було прийнято рішення про їх вилучення (а.с. 147-152).
Факт надання ОСОБА_9 мобільного телефона та ноутбуку для огляду, розблокування телефону та, водночас, ненадання паролю доступу до телефону зафіксований у протоколі обшуку (а.с. 147-152).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що належний ОСОБА_9 мобільний телефон та ноутбук, вилучені у неї під час обшуку, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи те, що на телефоні на ньому встановлені програми для спілкування (месенджери), зокрема «Viber», «WhatsApp», у яких наявні чати із спілкуванням та листуванням з особами, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, яке розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, даних про номери телефонів, використаних під час вчинення злочину, зв`язків між особами, причетними до вчинення злочину, тощо). Крім того, у ході огляду вилученого телефону встановлено наявність листування з контактами « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 », зміст якого зводиться до обговорення питання щодо закупівлі бронежилетів. При огляді ноутбуку в додатку з корпоративною поштою за акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » також встановлено листування з контактом « ОСОБА_13 », зміст якого становлять фото та текстові повідомлення щодо закупівлі бронежилетів у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн».
З врахуванням вищевказаного, за стандартом доведення «достатні підстави» слідчий суддя встановив відповідність вилучених у ОСОБА_9 пристроїв ознакам речових доказів. Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що з огляду на обставини розслідуваних злочинів, механізм їх вчинення та діяльність ймовірно причетних осіб, відповідні відомості на таких пристроях можуть використовуватися як доказ факту та обставин, які встановлюються в рамках даного провадження. При цьому, мобільний телефон та ноутбук, як матеріальні носії цих відомостей, мають ознаки речового доказу і можуть бути використані сторонами провадження як таке процесуальне джерело доказів, а тому це майно може бути арештоване з метою збереження речових доказів, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для вилучення мобільного телефону та ноутбуку ОСОБА_9 , з посиланням на надання нею доступу до них, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Як вбачається з матеріалів провадження та підтверджено під час апеляційного розгляду адвокатом ОСОБА_6 , ОСОБА_9 розблокувала екран мобільного телефону, однак пароль доступу до телефону на місці обшуку назвати відмовилася, чим фактично обмежила доступ до нього. 
Колегія суддів враховує, що на даному етапі досудового розслідування інформація, яка ймовірно міститься на вилученому мобільному телефоні, може мати значення для досудового розслідування у даному провадженні, а також існує необхідність у першочерговому відновленні інформації, яка можливо була видалена. В свою чергу, доступ до такої інформації та її подальша належна процесуальна фіксація можлива лише за результатами проведення експертного дослідження після подолання системи логічного захисту.
Відтак, колегія суддів вважає слушним аргумент прокурора, що потреба у накладенні арешту на майно обумовлена необхідністю проведення експертизи, за наслідком якої буде встановлена необхідність його подальшого утримання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні чи можливістю повернення володільцю як такого, що не містить на собі важливих відомостей для з`ясування обставин вчинення злочину.
В апеляційній скарзі також наголошується про безпідставність доручення проведення вказаної експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки, на переконання апелянта, детективи-спеціалісти НАБУ, які мають спеціальні знання, могли самостійно скопіювати необхідну інформацію. Колегія суддів відхиляє вказані доводи, оскільки у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 236 КПК України залучення спеціаліста до обшуку є правом детектива, а не його обов`язком. У даному випадку, на момент проведення обшуку спеціаліст не був залучений, а тому на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні спеціальних знань для проведення відповідної судової експертизи, яку, згідно зі ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», може бути доручено судовим експертам, що перебувають у державному Реєстрі атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині непропорційності втручання у право володільця майном, колегія суддів враховує, що обмеження особи у праві мирно володіти майном допустиме у разі, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо, тобто, виключно у разі розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю, заради досягнення якої застосовуються такі засоби.
У ході застосування наведеного підходу колегія суддів виходить із: 1) права сторони обвинувачення самостійно визначати, які докази необхідно додатково зібрати на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню; 2) існування високої ймовірності (ризику) приховування, пошкодження або перетворення інформації, яка міститься на мобільному телефоні, у тому числі зважаючи на неможливість повністю його оглянути та дослідити; 3) потреби у відшуканні видалених або прихованих документів та листування про хід укладення та виконання договору щодо закупівлі бронежилетів ПрАТ «НЕК «Укренерго» у ТОВ «ТОП Трейдінг Лайн» для потреб Сил оборони України, на мобільному телефоні та ноутбуку ОСОБА_9 . 
Враховуючи викладене та зважаючи на існування достатніх підстав вважати, що наявні на вилученому мобільному телефоні та ноутбуку відомості, які мають значення для провадження, в інший спосіб отримати неможливо, а незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може спричинити настання ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України (приховування, пошкодження відомостей тощо), колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що накладення арешту на майно є необхідним, оскільки інакше не може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.
Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження. На думку колегії суддів, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, колегією суддів не встановлено.
Щодо посилання адвоката на розгляд клопотання слідчим суддею з порушенням строку, встановленого ч. 6 ст. 173 КПК України, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглядається слідчим суддею не пізніше сімдесяти двох годин з дня його надходження до суду. Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України). Отже, такої підстави для відмови в арешті майна, як порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, чинним КПК України не передбачено. Більше того, сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного рішення. Слід також відзначити, що незалежно від дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, значення тимчасово вилученого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин кримінального провадження не втрачається. 

5. Висновки суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді відповідає фактичним обставинам провадження та доказам, наданим на обґрунтування клопотання про арешт майна, а висновки слідчого судді є достатньо вмотивованими. Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали, що були б підставою для її скасування, під час апеляційного розгляду також не встановлено, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення її без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 170-173, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.07.2023 р. - без змін. 

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                              ОСОБА_2 

судді                                                                          ОСОБА_3 

                                                                                ОСОБА_4