УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

17 липня 2023 року 
м. Київ
справа №813/993/16
адміністративне провадження № К/990/13564/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Єзерова А.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про:

- визнання незаконним рішення уповноваженої особи ФГВФО Славкіної М.А., оформлене листом від 01.03.2016 вих.№05-10996 щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 вкладником публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США і щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на отримання компенсації за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання уповноваженої особи ФГВФО Славкіної М.А. визнати ОСОБА_1 вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США і включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на отримання компенсації за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання ФГВФО включити ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США до Загального реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга подана до Верховного Суду 13.04.2023, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята в порядку письмового провадження 27.02.2023, а тому перебіг строку на касаційне оскарження розпочався 28.02.2023 та закінчився 29.03.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2023 касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, які підтверджують поважні причини такого пропуску або надати докази, які підтверджують дату отримання оскаржуваного судового рішення; зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01.05.2023 скаржником подано клопотання про забезпечення права на доступ до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 17.03.2023, на підтвердження чого надає копію поштового конверту із трек номером 0102937521020.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстави для поновлення скаржнику строку на касаційне оскарження судових рішень.

Також у поданому клопотанні скаржник зазначає додаткові обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги з урахуванням таких обґрунтувань та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів виходить з наступного.

У поданому на виконання ухвали Верховного Суду від 01.05.2023 клопотанні скаржник наполягає на необхідності призначення почеркознавчої експертизи для з`ясування автора підписів у заявах на видачу готівки від 05.02.2015 № 11781, № 11945, № 11864 саме в межах справи № 813/993/16, а не у цивільному чи кримінальному провадженні, що, на думку скаржника, забезпечить ефективність способу захисту прав ОСОБА_1 . 

Однак колегія суддів зауважує, що в ухвалі від 01.05.2023 Верховний Суд вже надав оцінку вказаним доводам скаржника та зазначив, що дослідження питання добросовісності дій банка-агента (ПАТ «Альфа-Банк») щодо виплати ОСОБА_1 коштів в сумі 110263,02 грн не входить в предмет доказування у цій адміністративній справі, оскільки в даному випадку в предмет доказування входить перевірка правомірності рішень та дій суб`єкта владних повноважень - уповноваженої особи ФГВФО - щодо розгляду та вирішення звернення вкладника банку. Якщо позивач вважає, що банк-агент неналежно виконав свої обов`язки щодо виплати йому коштів, це може бути предметом окремого провадження в порядку цивільного чи кримінального провадження.

Інших обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень, яким би Верховний Суд не надавав оцінку в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 01.05.2023, скаржник не наводить.

Також у контексті обрання ефективного способу захисту порушеного права скаржник посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

Проте Суд вважає нерелевантними такі покликання скаржника, оскільки висновки в таких справах сформовані за іншого нормативно-правового регулювання та щодо інших спірних правовідносин, зокрема щодо визнання договору підряду укладеним та стягнення заборгованості за договором (№ 338/180/17), у сфері права інтелектуальної власності (№ 569/17272/15-ц), щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу (№ 487/10132/14-ц), щодо встановлення факту, що має значення (№ 210/4458/15-ц), щодо визнання недійсним договору оренди земельних ділянок (№ 610/1030/18, № 145/2047/16-ц), щодо скасування рішення про затвердження проекту землеустрою (№469/1044/17).

При цьому у справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США і щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на отримання компенсації за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів підкреслює, що виникнення підстав для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, на який у касаційній скарзі посилається позивач, обумовлюється наявністю саме подібних правовідносин, які виникли у справі, у якій ухвалені судові рішення, щодо оскарження яких порушується питання, та у справах, розглянутих Верховним Судом, на які здійснюється посилання на підтвердження застосування норми права без урахування висновку цього Суду.

Визначаючи зміст поняття "подібність правовідносин", Велика Палата Верховного Суду у пункті 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, пункті 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7 та пункті 40 постанов від 25.04.2018 у справі №910/24257/16 виходила з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Враховуючи викладене, скаржником не зазначено належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169, частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 01.05.2023 щодо зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження, касаційну скаргу слід повернути.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі № 813/993/16 - повернути особі, яка її подала.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                          Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров