Ухвала
 
07 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/38032/21
провадження № 61-10752ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору,
ВСТАНОВИВ:
17 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (далі - ТОВ «ВКФ Фарби») подало до Верховного Суду касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження.
До касаційної скарги додано заяву, у якій ТОВ «ВКФ Фарби» просить поновити строк на касаційне оскарження, яка мотивована тим, що повний текст оскарженої постанови апеляційного суду заявник отримав 15 червня 2023 року, тому касаційну скаргу подано у межах тридцятиденного строку з дня вручення повного тексту судового рішення.
За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Ураховуючи те, що касаційну скаргу подано 17 липня 2023 року, тобто протягом тридцяти днів (з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день) з дня вручення судового рішення, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України. Тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1, 3, частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 321/1496/15-ц, від 25 травня 2022 року у справі № 755/16339/19, від 16 січня 2019 року у справі № 520/9661/14-ц, від 01 жовтня 2020 року у справі № 755/16049/19, від 16 травня 2019 року у справі № 450/563/17, від 03 червня 2021 року у справі № 522/970/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).
Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у цій справі та витребувати матеріали справи.
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 червня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/38032/21 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 31 серпня 2023 року. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                             Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат