ПОСТАНОВА
Іменем України

06 липня 2023 року   
Київ
справа №520/7978/22
адміністративне провадження №К/990/19756/23
              
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №520/7978/22 за позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№12)» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№12)» на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2023 року (головуючий суддя - Бершов Г.Є., судді: Ральченко І.М., Чалий І.С.),-
ВСТАНОВИВ:
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 30 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№12)» (далі - ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)», позивач) до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовив.
Не погодившись з указаним рішенням, 24 грудня 2022 року поштою ДП «Підприємство ДКВСУ №12» надіслало апеляційну скаргу. Від імені апелянта апеляційна скарга була підписана ОСОБА_2 як виконуючим обов`язки директора підприємства. До скарги, окрім копії рішення суду першої інстанції та доказів його отримання, було долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2023 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Такий висновок апеляційного суду вмотивовано тим, що у додатках до апеляційної скарги міститься копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) щодо ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)», яка жодним чином не підтверджує повноваження ОСОБА_2. У вищевказаній виписці як керівника зазначено ОСОБА_1 (виконувач обов`язки директора).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення апеляційної скарги та направити справу для продовження розгляду до Другого апеляційного адміністративного суду. 
Скаржник вважає хибним висновок апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на підписання апеляційної скарги, що підтверджується відомостями наказу №28 О/С-ВП-22 від 08 грудня 2022 року. Відповідно до вказаного наказу з огляду на вибуття у щорічну відпустку виконувача обов`язків директора ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» ОСОБА_1 відповідні повноваження були покладені саме на ОСОБА_2. 22 грудня 2022 року апеляційна скарга була підписана вказаною особою та зареєстрована в Журналі реєстрації документів, створених підприємством (вихідних) за №1/14-337/Ср.
Окремо скаржник звертає увагу суду на те, що Другим апеляційним адміністративним судом було порушено вимоги частини п`ятої статті 169 КАС України, а саме не вирішено питання про повернення апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її надходження. Так, строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року спливав 31 грудня 2022 року, апеляційна скарга була направлена до суду апеляційної інстанції поштою 24 грудня 2022 року, згідно з відомостями трекінгу відправлення на сайті АТ «Укрпошта» зазначена апеляційна скарга була отримана адресатом 27 грудня 2022 року. Водночас, лише 18 січня 2023 року апеляційний суд постановив ухвалу про витребування справи №520/7978/22 з Харківського окружного адміністративного суду і лише 01 травня 2023 року була прийнята оскаржувана ухвала про повернення апеляційної скарги. На переконання скаржника, таке грубе порушення вимог процесуального права унеможливлює вчинення позивачем дій із подання апеляційної скарги повторно із виправленням відповідних її недоліків, оскільки строк на апеляційне оскарження для позивача вже значно пропущений. 
Відповідно до ухвали Верховного Суду від 08 червня 2023 року касаційне провадження у цій справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 8 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Частина п`ята статті 5 КАС України встановлює, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається заявнику в разі, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Отже, однією із вимог закону для реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою є звернення зі скаргою особою, якій надано таке право в установленому порядку та підтверджено належним чином.
Частина третя статті 43 КАС України передбачає, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Згідно з частинами першою та третьою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Стаття 59 КАС України висуває вимоги до документів, що підтверджують повноваження представників. Так, частина перша цієї статті визначає, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
При цьому правила частини восьмої статті 59 КАС України встановлюють, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Застосування наведених норм у системному зв`язку дає підстави для висновку, що апеляційна скарга, яка подається юридичною особою, може бути підписана керівником або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, або представником. Повноваження цих осіб, крім випадку, коли вони встановлені законом, підтверджуються статутом, положенням, а представника - довіреністю, ордером чи договором про надання правової допомоги адвокатом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 червня 2020 року у справі №500/1411/19, від 15 вересня 2021 року у справі №160/5405/20, від 27 липня 2022 року у справі №160/759/21.
Таким чином, чинне процесуальне законодавство висуває чітку вимогу до осіб, які діють в порядку самопредставництва або є представниками, долучити до відповідного поданого ними процесуального документа докази, які підтверджують наявність у них таких повноважень.
Апеляційний суд установив, і це підтверджується матеріалами адміністративної справи, що апеляційна скарга підписана в.о. директора ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» ОСОБА_2, проте, на підтвердження повноважень якого не надано жодних документів. Долучена до апеляційної скарги Виписка з ЄДР підтверджує лише повноваження ОСОБА_1 на вчинення такої процесуальної дії як підписання та подання апеляційної скарги, будь-які відомості про наявність таких повноважень у ОСОБА_2 у ній відсутні.
Подання апеляційної скарги це право сторони, а не обов`язок. І якщо особа вважає за необхідне скористатися правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених КАС України, за умови сумлінного ставлення до своїх процесуальних обов`язків.
За таких обставин суд касаційної інстанції висновує, що при прийнятті оскаржуваної ухвали Другий апеляційний адміністративний суд обґрунтовано виходив з того, що до апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу. Відсутність належних документів, що підтверджують право особи на вчинення такої процесуальної дії є безумовною підставою для повернення апеляційної скарги.
Довід скаржника про те, що повноваження ОСОБА_2 на підписання апеляційної скарги від імені ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» підтверджуються відомостями наказу від 08 грудня 2022 року №28 О/С-ВП, відповідно до якого виконувач обов`язків директора ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» ОСОБА_1 у зв`язку з вибуттям у щорічну основну відпустку з 09 грудня по 22 грудня 2022 року і на зазначений період обов`язки за посадою поклав на головного інженера підприємства ОСОБА_2, підлягають відхиленню. Такий наказ дійсно мав би бути врахований судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, проте, за умови його долучення до матеріалів апеляційної скарги. Водночас, з матеріалів справи слідує, що такі дії апелянтом вчинені не були, доказів зворотного суду касаційної інстанції також надано не було.
Щодо посилань скаржника на те, що внаслідок тривалого вирішення судом апеляційної інстанції питання про відкриття апеляційного провадження у цій справі було нівельовано право ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» на повторне звернення до суду апеляційної інстанції із скаргою через сплив строку на апеляційне оскарження, суд касаційної інстанції зазначає наступне.
Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.
При цьому встановлення нормами КАС України випадків, коли апеляційна скарга не приймається до розгляду і одразу повертається заявникові (наприклад, відсутність підпису або підписання скарги особою, яка не має права її підписувати), на думку колегії суддів, має на меті саме надання можливості невідкладно привести цю скаргу у відповідність з нормами КАС України і подати її повторно в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).
Таким чином, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою з поданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відсутність тривалого зволікання із поданням такої апеляційної скарги (за наявності бажання на реалізацію такого права) разом із усуненням недоліку, який слугував підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, можна вважати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому обставини тривалості вирішення судом апеляційної інстанції питання про відкриття апеляційного провадження за вперше поданою скаргою, а також строк, що сплинув внаслідок реалізації позивачем права на касаційне оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги, слід розглядати як такі, що є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№12)» залишити без задоволення.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2023 року про повернення апеляційної скарги у справі №520/7978/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | М.М. Гімон І.А. Васильєва   В.П. Юрченко