Дата документу 04.07.2023 Справа № 336/9734/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 336/9734/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
№ 22-ц/807/1264/23                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, про визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2021 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., про визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги,

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка заповіт залишити не встигла за станом здоров`я, тому спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є її дочка ОСОБА_2 , позивач є онуком померлої та спадкоємцем четвертої черги.
Оскільки після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно та позивачеві було відмовлено у реєстрації заяви про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. на підставі заяви ОСОБА_2 , однак відповідач не турбувалась життям своєї матері та не доглядала за нею під час хвороби, натомість як ОСОБА_1 все своє життя мешкав разом із бабусею ОСОБА_3 , здійснював догляд за нею.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, змінити ОСОБА_1 , як спадкоємцю четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговість одержання права на спадкування, надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 настала смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.08.2020 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. заведено спадкову справу №68/2020, номер у спадковому реєстрі 66239306, яка зберігається у вказаного нотаріуса.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №16317, ОСОБА_3 з 05.11.2019 року по 12.11.2019 року перебувала на лікуванні у КНП «МЛЕ та ШМД» ЗОР.
З 05.11.2019 року по 13.11.2019 року та з 24.12.2019 року по 28.01.2020 року ОСОБА_3 , яка працює на АТ «Мотор Січ», цех №6, перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листків непрацездатності.

Також за повідомленням ТОВ «Клініка Мотор Січ» від 04.01.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на лікуванні у хірургічному відділенні ТОВ «Клініка Мотор Січ» з 17.02.2020 року по 26.02.2020 року.

Тож судом встановлено, що хоча спадкодавець і проходила періодичне лікування, проте незважаючи на хвороби та вік працювала , оплачувала лікування.
Копією трудової книжки ОСОБА_3 підтверджується те, що вона працювала з 07.04.1962 року та 10.03.2020 року була звільнена з АТ «Мотор Січ» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України.

Жодних доказів тривалого перебування спадкодавця у безпорадному стані не надано, не надано і доказів утримання спадкодавця позивачем.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом – відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції проаналізував наступні положення ЦК щодо спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.
Статтями 1264, 1265 ЦК України визначені спадкоємці четвертої та п?ятой черг за законом.
Правовими підставами для одержання спадкоємцем четвертої або п`ятої черги за законом права спадкувати разом із спадкоємцем першої черги є підтвердження того, що вказана особа протягом тривалого часу опікувалась спадкодавцем, матеріально його забезпечувала, а сам спадкодавець перебував у безпорадному стані.
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх у сукупності вищезазначених обставин.

Суд першої інстанції правильно послався на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Так, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 401/2614/17 від 21.10.2021 року.

У суді першої інстанції не заявлялося клопотання про проведення будь-якоїекспертизи та й фактичні обставини справи не надають підстав для висновку про тривале занаходження спадкодавця у безпорадному стані.
Спадкодавець лише у березні 2020 року звільнилася з роботи, а відтак була працездатною за виключенням періодів тимчасової непрацездатності та перебування у лікарні.

Жодних доказів про утримання спадкодавця позивачем не надано. При цьому спадкодавець отримувала заробітну плату, тоді як позивач не надав відомостей про наявність у нього доходів, які перевищували б доходи спадкодавця. 

Не спростовано позивачем і твердження відповідача про те, що це позивач знаходився на утриманні своєї бабусі,яка працювала та отримувала високу заробітну плату та пенсію.

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

Тож судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що спадкодавець ОСОБА_3 померла у віці 81 року, однак, наявність у неї захворювань підтверджена лише з листопаду 2019 року, при цьому до березня 2020 року ОСОБА_3 працювала та, відповідно, отримувала заробітну плату та пенсію.
Захворювання особи протягом 8 місяців, не може бути розцінено як тривалий період часу, при цьому суду позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані, а ОСОБА_1 матеріально її забезпечував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З Поляков