Ухвала
18 липня 2023 року
м. Київ
справа № 753/4498/19
провадження № 61-10250ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року 
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі № 753/4498/19 відмовлено.
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником 
ОСОБА_3 , задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року скасовано.
Справу № 753/4498/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-13723св21).
Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року скасовано.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя 12/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 та 12/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 6/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 та на 6/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
10 липня 2023 року ОСОБА_1 через приймальню громадян подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року залишити в силі.
1. Касаційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для його розгляду, оскільки заявник, подавши 10 липня 2023 року касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, повний текст якої було складено 09 червня 2023 року, а також з урахуванням того, що останній день строку на касаційне оскарження припав на вихідний день, не пропустив передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження.
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі 
про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення останнім норм процесуального права, зокрема: 1) Застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 2) Не дослідження апеляційним судом зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
3. Крім того, у прохальній частині касаційної скарги заявник порушує питання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення 
його перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду 
або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення 
не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду 
в касаційному порядку.
У пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 
з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 
«Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» судам роз`яснено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність 
у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Ураховуючи те, що заявником не наведено жодних обґрунтованих підстав, 
за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, та не надано доказів на підтвердження заявленого клопотання, які б підтверджували реальну необхідність у такому зупиненні, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року.
Витребувати з Дарницького районного суду м. Києва вищевказану цивільну справу (№ 753/4498/19).
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року відмовити.
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати чотирнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць