ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року 
м.Черкаси   

Справа № 705/1271/22		
Провадження № 22-ц/821/950/23		
Категорія: 310000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої : Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2  на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня  2022 року (ухваленого під головуванням судді Гудзенко В.Л. в приміщенні Уманського  міськрайонного суду Черкаської області,  повний текст рішення складено 06 червня 2022 року) у справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

29 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2007 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Собківській сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис № 3. 
Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка вказує, що відповідач постійно вчиняє сварки, здійснює фізичне насилля, виражається нецензурною лайкою в присутності дітей, також не реагує на її прохання та продовжує поводити себе агресивно. У них різні погляди на життя, шлюбні відносини припинені з 2022 року, шлюб існує формально. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем вважає не можливим і таким, що суперечило б інтересам її та їх неповнолітніх дітей.
Крім того, відповідач не приймає участі у виховані дітей, не цікавиться їх життям, коштів на їх утримання не надає. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.
У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.08.2007 у Собківській сільській раді Уманського району Черкаської області. запис у книзі реєстрації шлюбів за № 3;
після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 »;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/3 частин всіх видів заробітку, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2022 року позов задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 до досягнення дітьми повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано наявністю причин, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, які є обґрунтованими; подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
В частині вирішення вимог позивача в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд, дослідивши матеріали справи, врахував, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дітей, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дітей, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 17 травня 2023 року  через засоби поштового зв`язку,  ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей необгрунтованим, а твердження викладені позивачем такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, просив рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей – скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд розглянув справу без його участі та вирішив позовні вимоги.
Місцевим судом стягнуто аліменти на утримання двох дітей, починаючи з березня 2022 року. У березні 2022 року, вказує ОСОБА_2 , він проживав разом зі своїми дітьми, однак, з 19.04.2022 перебуває на військовій службі у ЗСУ.
Вказує, що на момент звернення з позовом до суду та на час винесення судом рішення позивачка разом з дітьми проживала у їхньому будинку, разом з його батьками. Він пересилав кошти та утримував свою родину, тобто виконував свої батьківські обов`язки.
Скаржник зазначає, що від початку війни не має можливості бачитись кожного дня та проживати разом з дітьми. Однак це не впливає на його обов`язок утримувати своїх дітей. Він постійно турбується про потреби своїх дітей, забезпечує усім необхідним.
Крім того, їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає з дідом ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_7 , а не з позивачем, тому вважає, що він не зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 27 червня 2023 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Кравченко Р.М., вважаючи доводи , викладені в апеляційній скарзі необгрунтованими, не підтвердженими належними та допустими доказами та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення суду – залишити без змін.
В обгрунтування відзиву вказує, що довідка Дмитрушківської сільської ради с. Собківка від 08.05.2023 , долучена до апеляційної скарги лише підтверджує ту обставину, що на момент звернення до суду позивачем та на момент ухвалення судом рішення ОСОБА_1 проживала разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо долучених відповідачем до апеляційної скарги квитанцій, представник позивача зазначає, що товари куплені за чеками, які начебто були придбані ОСОБА_2 для потреб дітей, зі слів позивачки, дітям передано не було.
Вважає долучені відповідачем письмові пояснення свідків є неналежними та недопустими доказами, оскільки всі письмові заяви є ідентичними за змістом.
Щодо стягнення аліментів в частці від доходу відповідача, вважає, що в цій частині рішення суду є законним та обгрунтованим, оскільки згідно СК України передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – , на двох дітей – 1/3 .

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 25.08.2007 в Собківській сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 25.08.2007. 
Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.05.2008 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.11.2013. Відповідно до вказаних свідоцтв про народження дітей, відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки старости сіл Собківки та Степківка Дмитрушківської сільської ради № 16.05/76 від 24.03.2022 ОСОБА_8 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають: ОСОБА_2 – чоловік; син – ОСОБА_3 та дочка – ОСОБА_4 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Отже, перегляду підлягає рішення суду лише в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В іншій частині сторони судове рішення не оскаржували.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.
Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зокрема, мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дітей, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дітей, який в змозі мати доходи на своє утримання та дітей.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення, так як вони в повній мірі відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України   від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку - 1/3 частина на двох дітей.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та визначено частку заробітку (доходу) відповідача, яка стягується на користь дітей та яка відповідає принципам справедливості, виваженості та розумності. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками були направлені відповідачу згідно супровідного листа 19.04.2022 року, на адресу місця його проживання, зазначеною ним в апеляційній скарзі, та була отримана 28 квітня 2022 року, що підтверджується його власним підписом про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення (а/с 26). При цьому, в ухвалі суду про відкриття провадження зазначено, що розгляд справи буде проводитися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Крім того, помічником судді було складено телефонограму, згідно якої відповідач повідомив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. 
Номер телефону, зазначений у телефонограмі : НОМЕР_4 належить відповідачу, тому посилання відповідача, що жодної повістки чи копії позовної заяви ним отримано не було та про розгляд справи йому не було відомо, спростовуються матеріалами справи.
Доводи скаржника, що на час звернення до суду та ухвалення оскаржуваного рішення він перебував на військовій службі, є необгрунтованими, оскільки як вбачається з довідки від 24.06.2022 № 3399, виданої командиром військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_9 , вбачається, що старший матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 , проте, не вказано з якої саме дати перебуває на військовій службі.
Згідно довідки від 19.09.2022 № 2838/1, виданої начальником штабу – першим заступником командира ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_2 приймає безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 07.07.2022.
Щодо долучених ОСОБА_2 до апеляційної скарги довідок та заяв , а також копій товарних чеків та скріншотів переказів з картки на карту грошових коштів, колегія суддів зазначає, що вказані докази не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції та не були предметом розгляду, при цьому, скаржником у апеляційній скарзі не вказано причини не подання вказаних доказів до суду першої інстанції.
Відповідачем не заявлено клопотання про долучення вказаних доказів до матеріалів справи, крім того, враховуючи вимоги частини 3 статті 367 ЦПК України, яка передбачає прийняття доказів, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, що пов`язані з об`єктивною неможливістю їх подання, колегія суддів не вбачає підстав для їх прийняття.
Крім того, вказані докази датовані після ухвалення рішення суду по суті.
Доводи скаржника, що з березня 2022 року їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає з дідом ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_7 , а не з позивачем, тому вважає, що він не зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки на момент звернення позивача із вказаним позовом та ухвалення рішення, діти проживали разом з позивачем, що і не заперечувалось в апеляційній скарзі самим скаржником.
Зважаючи на вищевикладені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що у разі наявності обставин, встановлених статтею 192 СК України, відповідач може звернутися з окремим позовом про зміну розміру аліментів, встановлених судовим рішенням.
Інші доводи, наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2022 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий                                                                  О.В. Карпенко          
Судді                                                                                 В.Г. Бородійчук

                                                                               Л. І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 26 липня 2023 року/