УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 липня 2023 року
м. Київ
Справа № 219/3195/21
Провадження № 51-4291 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року щодо 
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове Артемівського (нині - Бахмутського) району Донецької області, громадянина України, проживає за адресою:    АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_5 вирішено рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 13 грудня 2021 року. 
Відповідно до ст. 72 КК України зараховано  ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 22 січня 2021 по 12 грудня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком 22 січня 2021року, приблизно о 12:00 год.,  ОСОБА_5 вживав спиртні напої зі своїми знайомими неподалік від свого фактичного місця мешкання. В той же день, приблизно о 14:00 год. Він повернувся додому в АДРЕСА_1 . Прийшовши додому, між обвинуваченим та співмешканцем матері потерпілим ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу того, що обвинувачений зловживає спиртними напоями та виносить майно з квартири. При цьому потерпілий під час пред`явлення претензій забрав у обвинуваченого з рук пластикову електричну переноску та наніс нею кілька ударів по голові обвинуваченого. 
Під час зазначеного конфлікту обвинувачений, обурившись на поведінку потерпілого за висловлені на його адресу претензії та образи, а також за удари пластиковою електричною переноскою по голові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з мотивів помсти за образи та спричинені тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою протиправного позбавлення життя потерпілого, пройшов до кухні, де взяв зі стола в праву руку кухонний ніж та, підійшовши до потерпілого, який знаходився в положенні стоячи у вітальній кімнаті біля міжкімнатного проходу з кухнею, наніс йому один удар ножем в грудну клітину зліва, із напрямом ранового каналу спереду назад та зліва направо.
В результаті протиправних дій з боку обвинуваченого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, а саме проникаюче поранення грудної клітки з пошкодженням серця, яке починається раною в 6-му міжребір`ї зліва по середньо-ключичній лінії, в результаті чого потерпілий помер на місці.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, його явну несправедливість через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення та пом`якшити призначене  ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі до 8 років.
На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, не в повній мірі врахував дані про особу засудженого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, має на утриманні літню матір, злочин скоїв під час заподіяння йому потерпілим тілесних ушкоджень.
Захисник вважає, що апеляційний суд формально погодився з висновками суду першої інстанції щодо призначеного покарання і належним чином доводи апеляційних скарг засудженого та захисника не проаналізував.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів убачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 ст. 115 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. 
Стосовно доводів захисника щодо суворості покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи  ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких; дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, оскільки до Старостинського округу Бахмутського району Донецької області неодноразово надходили скарги від родичів на його незадовільну поведінку у побуті, він був неодноразово помічений у зловживанні спиртними напоями та у порушенні громадського порядку, офіційно не працює, а також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, натомість обставиною, яка його обтяжує, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення  ОСОБА_5 покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , які за змістом і доводами здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, обґрунтовано вказав, що  ОСОБА_5  свою вину визнав частково; наслідком злочину став незначний привід, а саме претензії з боку потерпілого про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого,  внаслідок яких настали невідворотні наслідки у виді смерті потерпілого; злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння; не працює, характеризується негативно, для придбання алкоголю продає речі з дому, тому суд не знайшов підстав для пом`якшення призначеного покарання. 
Посилання захисника щодо неврахування судом принципу індивідуалізації та диференціації при призначенні покарання є безпідставними, оскільки суд при призначенні покарання взяв до уваги поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, а саме вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння; незначний привід для вбивства потерпілого, а саме претензії з боку потерпілого про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, та продаж речей з будинку для придбання алкоголю; нанесення йому ударів подовжувачем, які не спричинили істотної шкоди здоров`ю та життю обвинуваченого. Тобто суд врахував неспівмірні дії обвинуваченого щодо потерпілого у обстановці, яка склалася, під час вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений пройшов на кухню, взяв ніж, тобто предмет із підвищеною травмуючою дією, та завдав удару в життєво важливу частину тіла потерпілого - в область серця. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене  ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                ОСОБА_3