УХВАЛА

19 липня 2023 року 
м. Київ 

справа № 580/11542/21
адміністративне провадження № К/990/23505/23  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Кузьмінського Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1  
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023  року у справі №580/11542/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Черкаської обласної державної адміністрації про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації (змінено назву на Департамент цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Черкаської обласної державної адміністрації), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації від 07 грудня 2021 року №86/02.1-02 "Про звільнення ОСОБА_1 "; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу забезпечення діяльності Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації; 
- стягнути на користь позивач середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково:
змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника відділу забезпечення діяльності Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", з "07 грудня 2021 року" на " 10 січня 2022 року";
стягнуто з Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації (вул. Смілянська, буд. 131/1, м. Черкаси, Черкаська обл., 18029, код ЄДРПОУ 23000072) на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 20343 (двадцять тисяч триста сорок три) грн. 75 коп.; 
в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача подав касаційну скаргу  до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2023 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
03 липня 2023 касаційна скарга адвоката Кузьмінського Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,  повторно надійшла до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.
В обгрунтування представник позивача зазначає, суд попередньої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, вийшов за межі позовних вимог, що суперечить правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, від 29 травня 2018 року у справі №800/341/17 (9991/944/12), від 12 листопада 2019 року у справі №9901/21/19, від 18 травня 2018 року у справі № 826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі № 807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019 року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі № 815/3145/15, від 07 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18, від 05 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23 червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 06 серпня 2020 року у справі № 805/3147/16-а, а саме щодо застосування частини 2 статті 9 КАС України.
Сліз зазначити, що посилання скаржника на постанову Верховного Суду України у справі № 6-33цс14 є безпідставним, оскільки згідно пункту 1 частини 4  статті 328 КАС України  підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
Проаналізувавши зазначену скаржником норму (частина 2 статті 9 КАС України) встановлено, що ця норма є загальною нормою, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом з тим, вказана норма не була предметом дослідження як у даній справі, так і у справах №800/341/17, № 807/997/16, №804/14556/15, №815/4392/15, № 815/3145/15, №820/1545/16, на які посилається скаржник, а тому Суд вважає необгрунтованим твердження щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування вказаної норми.
При цьому, обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Разом з тим, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Проаналізувавши вказані вище постанови Верховного Суду, слід зазначити, що правовідносини між даною справою та вказаними справами не є подібними. Разом з тим, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин.
Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інші доводи касаційної скарги щодо порушення, на думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та процесуального права наведені без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження, передбаченими пп.1-4 частини 4 статті 328 КАС України.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням змін до  КАС України, внесених  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX    і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує. 
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Кузьмінського Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1  на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023  року у справі №580/11542/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Черкаської обласної державної адміністрації про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                         В. Е. Мацедонська