ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1365/23	Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В. 	
Провадження № 22-ц/817/727/23 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Дикун С. І., 
за участі секретаря — Жук В.І.
та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Притули О.Б., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Будза Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/1365/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 

В С Т А Н О В И В:
у січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов обґрунтований тим, що 21.10.2004 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказала, що впродовж останніх років стосунки між сторонами зіпсувались, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Впродовж тривалого часу сторони живуть окремим життям та власними інтересами, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1518.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 21.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1518.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.05.2023 у справі №607/1365/23, виключивши з мотивувальної частини рішення суду твердження:
1) «Такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін».
2) «Однак про будь-які почуття любові та поваги до позивача відповідач не вказував, зазначивши лише про те, що розірвання шлюбу у його віці призведе до позбавлення можливості утворити нову сім`ю та негативної оцінки з боку суспільства, що свідчить про небажання відповідача розривати даний шлюб в загальному, а не саме з позивачем».
       Вважає, що при ухваленні рішення судом порушено норми процесуального права, а саме норми щодо обґрунтованості рішення суду.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що негативні бездоказові твердження та оцінки, які містяться у тексті рішення суду, не лише порушують особисті немайнові права відповідача, але й можуть бути використані у судових спорах проти відповідача у майбутньому.
       Вказує, що зазначений у рішенні висновок про недоведеність факту домашнього насильства суперечить викладеному у рішенні суду оскаржуваному висновку про можливу наявність у позивача підстав побоюватися за життя і здоров`я власне і малолітньої дитини.
       Зазначає, що висновок суду про «небажання відповідача розривати даний шлюб в загальному, а не саме з позивачем» взагалі незрозумілий, містить натяк на нерозбірливість подружжя, з ким йому будувати сім`ю, та також підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення суду.
       В обґрунтування пояснень до апеляційної скарги вказав, що викладені судом фактичні обставини щодо таємного (без моєї згоди чи без мого попереднього повідомлення, як батька дитини) виїзду позивачки разом з дитиною за межі України суд безпідставно пов`язав із тим, що ніби-то моя, надумана судом протиправна поведінка, викликала у позивачки побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої нашої, сторін, дитини.
       Вважає, що після дослідження всіх доказів у справі, суд не мав жодних підстав для вказівки про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам малолітньої доньки сторін, а тому зробив остаточний висновок лише про те, що, на думку суду, збереження шлюбу суперечить лише інтересам позивачки.
       Вказав, що зазначені неаргументовані твердження суду в подальшому можуть негативно вплинути при захисті прав та інтересів відповідача при вирішенні питань щодо виховання та утримання малолітньої доньки.
       Вважає, що суд безпідставно зазначив і про те, що відповідач не вказував про будь-які почуття любові та поваги до позивачки, оскільки ним неодноразово заявлялись клопотання до суду про відкладення справи для примирення сторін.
       Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не поступив.
       У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Будз Т.В. апеляційну скаргу підтримав та просить задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
       Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Притула О.Б. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 21.10.2004 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружились, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 1518. Після державної реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 . Указане підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 4). 
У даному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач категорично заперечує щодо збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. Враховував фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, вважав, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача.
З такими висновками суду першої інстанції про розірвання шлюбу, колегія суддів погоджується, однак вважає, що слід виключити з мотивувальної частини рішення суду твердження, що “такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін”, оскільки зазначений у рішенні висновок про недоведеність факту домашнього насильства суперечить викладеному у рішенні суду оскаржуваному висновку про можливу наявність у позивача підстав побоюватися за життя і здоров`я власне і малолітньої дитини.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу.
       Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
       Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із мотивувальної частини рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач, не повідомляючи відповідача, таємно залишила місце спільного проживання разом з дитиною. Такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін.
Однак, апеляційний суд визнає такі твердження суду першої інстанції надуманими, недостовірними, з огляду на те, що докази вказаного відсутні у матеріалах справи. 
Так, позивачем не було представлено суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_2 вчиняв будь-які дії щодо загрози життю та здоров`ю, в тому числі і психологічному, позивача та дитини. Навпаки, відповідачем був наданий суду письмовий доказ про те, що відносно нього відсутні будь-які рішення судів чи інших органів про притягнення до відповідальності по факту домашнього насильства.
Встановивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, однак вважає, що мотивувальну частину рішення рішення суду слід змінити, виключивши твердження суду, що “такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін”.
Вимоги апеляційної скарги в частині виключення з мотивувальної частини рішення твердження: «Однак про будь-які почуття любові та поваги до позивача відповідач не вказував, зазначивши лише про те, що розірвання шлюбу у його віці призведе до позбавлення можливості утворити нову сім`ю та негативної оцінки з боку суспільства, що свідчить про небажання відповідача розривати даний шлюб в загальному, а не саме з позивачем», до задоволення не підлягають, як необґрунтовані.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення таке твердження «Такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін». В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

       Керуючись ст. ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення таке твердження «Такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення виготовлений 06 вересня 2023 року.

Головуюча                                                                         Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                С.І. Дикун