Справа № 345/2254/23 
Провадження № 33/4808/677/23 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Волосянка Р., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 9 серпня 2023 року щодо нього,
                в с т а н о в и в :
Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 10.05.2023 року о 20.06 год. в с. Боднарів автодорога Н-10 керував транспортним засобом Фольксваген Т4 НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нечітка вимова слів. Від проходження огляду в медичному закладі та на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вважає оскаржувану постанову незаконною, прийнятою внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, а також порушення норм процесуального. Повідомляє, що суд першої інстанції всупереч наявним доказам, дійшов до помилкових висновків про категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, такий висновок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів, а тим більше не відмовлявся від огляду в медичному закладі. Стверджує, що не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи і те, що відмова від проходження огляду відбулась в присутності двох свідків, оскільки таких не було. Звертає увагу на те, що безпідставними є також посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як вони безпосередньо судом не допитувались, до виключає посилання суду на дані, які містяться в їх поясненнях і є не припустимими, оскільки це суперечить конституційному правовому принципу безпосередності дослідження судом доказів. Вказує на те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не була вручена на місці складання. Акцентує увагу на тому, що суд розглянув справу за його відсутності незважаючи на клопотання захисника про відкладення судового розгляду для забезпечення ОСОБА_1 можливості участі у судовому засіданні. Вважає, що апеляційну скаргу було подано в межах строку апеляційного оскарження 21.08.2023 року, а тому строк на апеляційне оскарження ним пропущено не було. Враховуючи наведені обставини просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 

Клопотання апелянта про поновлення апеляційного строку слід задовольнити для доступу особи до правосуддя в умовах воєнного стану, оскільки при первинній подачі апеляційної скарги вказаний строк не було порушено, тому що з долученого до апеляційної скарги фіскального чеку та трекінгу поштового відправлення із сайту Укрпошти апеляційну скаргу було подано 21.08.2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доводи апелянта про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо   ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
В діях   ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Правова позиція суду про розгляд справи без участі  ОСОБА_1  та його захисника не є виправданою, оскільки привела до порушення права водія на захист. Захисник подавав клопотання про відкладення судового засідання для забезпечення явки  ОСОБА_1 , що слід було задовольнити і забезпечити принцип змагальності в судовому засіданні. 
Крім того, постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист. 
В порушення вимог ст. 278 КУпАП суд не перевірив правильність складання протоколу про правопорушення, що привело до виходу суду за межі висунутого  ОСОБА_1 обвинувачення, оскільки в протоколі відсутня складова частина об`єктивної сторони правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме нема посилання на «відмову» водія від огляду. Суд немає процесуального права усувати таке істотне порушення без повернення справи на дооформлення. Суд цього не зробив, чим вийшов за межі обвинувачення, що є неприпустимим і дає безумовну підставу для скасування постанови.
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення  ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії, в тому числі на відеозаписі події, або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта та його захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що   ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Суд послався на письмові пояснення свідків, що є недопустимими доказами через порушення правового принципу безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні. 
Апеляційний суд вважає неправильною правовою позицією працівників поліції, які не погодились з проханням водія про його згоду на огляд під час складання протоколу про його попередню відмову від огляду. Цю обставину слід розцінювати як порушення права водія на захист.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за  ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити пропущений ОСОБА_1 апеляційний строк.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду від 9.08.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький