ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2023 року           справа №200/16624/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства соціальної политики України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року (повне судове рішення складено 17 лютого 2023 року) у справі № 200/16624/21 (суддя в І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної политики України, Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, 
                                                            УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Маріупольської районної державної адміністрації, в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій;
- стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману частину щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік відповідно до 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон № 3551-XII) у розмірі 7353,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені Законом № 3551-XII, в тому числі на отримання разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Позивачем у 2021 році отримано 1491,00 грн такої допомоги.
Позивач зазначала, що з 27 лютого 2020 року застосовуються положення ст. 12 № 3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV (з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Позивач вважала бездіяльність відповідача щодо не виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком протиправною та такою, що порушує її права (а.с.1-4)
3 лютого 2022 року до місцевого суду надійшло клопотання позивача про заміну відповідача у справі з Управління соціального захисту населення Маріупольської районної державної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради; до клопотання додано уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач зазначила в якості відповідача Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради та виклала позовні вимоги в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо не виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в сумі 7534,00 грн;
- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на користь позивача недоплачену частину щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 7353,00 грн (а.с.38-44).
Ухвалою суду першої інстанції від 14 лютого 2022 року (з урахуванням ухвали суду про виправлення помилки від 27 травня 2022 року), в тому числі, замінено неналежного відповідача у справі, Управління соціального захисту населення Маріупольської районної державної адміністрації на належного відповідача - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департамента соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо не виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.
Зобов`язати Міністерство соціальної політики України профінансувати виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в сумі 7354,00 грн – в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України «Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану» від 7 березня 2022 року № 215 (далі – Постанова № 215).
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач  - Міністерство соціальної політики України звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
До повноважень Мінсоцполітики не відноситься здійснення виплати разової грошової допомоги до 5 травня.
Нарахування та виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік позивачу проводилася Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради згідно з постановою кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2021 року № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги».
Жодних рішень щодо передачі функцій Департаменту Маріупольської міської ради стосовно нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік іншому органу чи структурному підрозділу не приймалося та не визначався спеціально уповноважений орган з відповідними функціями.
Суд першої інстанції не взяв до уваги, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня Постановою № 215 не передбачена.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання згідно паспорту НОМЕР_2 від 9 грудня 2011 року: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 1 березня 2021 року (а.с.5-6,13-15).
Перший відповідач, Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, код ЄДРПОУ 41336065, зареєстроване місцезнаходження: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т Миру, буд. 70, є органом місцевого самоврядування (а.с.50).
Другий відповідач, Міністерство соціальної політики України, код ЄДРПОУ 37567866, зареєстроване місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, є органом державної влади  (а.с.92).
Як встановлено судами на підставі матеріалів справи, позивач отримала у 2021 році як учасник бойових дій допомогу до 5 травня у розмірі 1491,00 грн (а.с.26, 98-104).
У грудні 2021 року позивач звернулась до першого відповідача із заявою щодо перерахунку грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік (а.с.26).
Листом від 30 грудня 2021 року (вих. № М-11785-54-1.1) департамент повідомив позивачу, що на підставі списків, наданих обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, в яких відповідно до постанови № 325 від 8 квітня 2021 року зазначено суму нарахування у розмірі 1491,00 грн, їй була нарахована як учаснику бойових дій допомога до 5 травня у зазначеному розмірі. Кошти були перераховані департаментом на спеціальний рахунок обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого зарахування на особистий рахунок позивача (а.с.26). 
Вважаючи протиправною не виплату їй у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у 2021 році, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовий статус ветеранів війни забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .
Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу Внесення змін до деяких законодавчих актів України та пункту 3 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 1 січня 2015 року також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, відповідно до якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 5 травня.
На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 8 квітня 2021 року № 352 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», додатком до якої передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491,00 грн.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пунктом 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551-ХІІ, що суперечить принципу верховенства права, установленому статтею 8 Конституції України.
Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у 2021 році позивач мала право на грошову допомогу до 5 травня в редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV, яка передбачала розмір цієї допомоги – п`ять мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Згідно із ч. 4 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.
Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
Тому, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV.
Зазначений висновок суду узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 січня 2021 року (справа № 440/2722/20).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-IX від 15 грудня 2020 року установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2021 року 1769,00 грн.
Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році становить 8845,00 грн (1769,00 грн х 5).
На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що першим відповідачем протиправно виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2021 рік в розмірі меншому, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.
Як встановлено судами, сума недоплаченої позивачу допомоги до 5 травня за 2021 рік становить 7354,00 грн.
Отже, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності першого відповідача щодо не виплати позивачу у 2021 році у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій - підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача недоплаченої частини грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, а саме - у розмірі 7 354,00 грн.
Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (п. 3); прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Разом із цим суд зазначає наступне.
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан з 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022 та від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX та від 16 листопада 2022 року № 2738-IX (відповідно), строк дії воєнного стану в Україні продовжено: з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», крім іншого, заборонено використання хмарних ресурсів та/або центрів обробки даних, розташованих на тимчасово окупованій території України.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих   територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 квітня 2022 року № 80), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року, за № 466/37802, Маріупольську міську територіальну громаду включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 квітня 2022 року (п. 7 ч. ІІ).
Розпорядженням голови Маріупольської міської ради від 1 квітня 2022 року № 200/37 у зв`язку веденням з 27 лютого 2022 року на території міста Маріуполь інтенсивних бойових дій з наступною блокадою та захопленням міста військами російської федерації, знищенням будівлі Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, втратою серверного обладнання, архівних та поточних справ отримувачів усіх видів державних допомог, втратою зв`язку із більшою частиною працівників департаменту та відсутністю доступу до програмних комплексів та баз Міністерства соціальної політики України, ДСЗН Маріупольської міської ради було переведено у режим вимушеного простою.
Отже, виконання повноважень із забезпечення виконання державних гарантій щодо соціального захисту населення міста Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради припинено, при цьому будівля Департаменту знищена, серверне обладнання, архівні та поточні справи отримувачів усіх видів державних допомог втрачені, доступ департаменту до програмних комплексів та баз Міністерства соціальної політики України відсутній.
Згідно  п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року № 215 нарахування та виплата грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану на території адміністративно-територіальних одиниць, де структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення)/органи Пенсійного фонду України не мають можливості забезпечити підготовку виплатних документів та проведення фінансування, здійснюється з урахуванням таких особливостей:
1) виплату грошових допомог, пільг та житлових субсидій здійснює акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (за стандартом IBAN) в банку, в якому відкрито рахунок одержувача, або здійснення грошових переказів через міжнародну платіжну систему “MY TRANSFER” та акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
2) фінансування виплат грошових допомог, пільг та житлових субсидій проводиться Міністерством соціальної політики на підставі наявних в базах даних державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики»/Пенсійного фонду України даних щодо одержувачів грошових допомог, пільг та житлових субсидій.
При цьому пунктом 4 Постанови № 215 зобов`язано Міністерство соціальної політики, АТ «Ощадбанк», органи соціального захисту населення забезпечити інформування одержувачів грошових допомог, пільг та житлових субсидій про порядок отримання коштів у разі застосування положень цієї постанови.
Враховуючи наведене вище, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за для належного захисту порушеного права позивача зобов`язати другого відповідача профінансувати виплату позивачу недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в сумі 7354,00 грн.
Є неприйнятними доводи апелянта про відсутність повноважень щодо здійснення виплати разової грошової допомоги до 5 травня, що виплата цієї допомоги Постановою № 215 не передбачена, оскільки суд першої інстанції не визначав відповідачу обов`язок виплачувати позивачу допомогу, а зобов`язав профінансувати виплату цієї допомоги позивачу відповідно до приписів Постанови № 215.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства соціальної политики України – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі № 200/16624/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 11 липня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                            Т. Г. Гаврищук