ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року	Львів	Справа № 500/714/23 пров. № А/857/7981/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
                  
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року (головуючий суддя: Баб`юк П.М., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 07.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 31.07.2022 по 28.02.2023.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 31.07.2022 по 28.02.2023.
Обґрунтовує позов тим, що його з 12.06.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду такелажника евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти, що підтверджується витягом з наказу від 12.06.2022. Зазначає, що з 31.07.2022 перебуває у складі сил та засобів оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які беруть безпосередню участь у бойових діях  або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується витягом з наказу від 09.08.2022 № 47. 
У зв`язку із не нарахуванням та невиплатою позивачу додаткової винагороди в розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, починаючи з 01.07.2022 по теперішній час, 24.01.2023 було направлено адвокатський запит до Відповідача з вимогою надати інформацію та документи щодо даного факту.
У відповіді, оформленій листом від 14.02.2023 № 839, відповідач зазначив, що позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій у період здійснення зазначених заходів. 
Позивач не погоджуючись із твердженням відповідача, вважає, що йому поряд із основним видом грошового забезпечення протиправно не здійснено нарахування та виплату вказаної додаткової винагороди.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 29.06.2023, подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач, 03.07.2023 подав відповідь на відзив, в якому просив вважати вимоги, викладені в апеляційній скарзі такими, що підтримуються в повному обсязі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 160 від 12.06.2022, вбачається, що 12.06.2022 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду такелажника евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно із витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2022 № 211, позивач разом з іншими військовослужбовцями 26.07.2022 було переміщено до с. Станційне Миколаївської області.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 217, позивач 31.07.2022 вибув у відрядження з с. Станційне, Миколаївської області до ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області), з 01.08.2022 до окремого розпорядження, з метою виконання завдань за призначенням, був знятий з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 378, 06.12.2022 позивач прибув з відрядження з ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (м. Кривий Ріг. Дніпропетровської області), до м. Подільськ Одеської області та з 07.12.2022 поставлений на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
У подальшому, з 07.12.2022 по 18.12.2022 позивач перебував у відпустці за сімейними обставинами, строком 10 (десять) діб, що підтверджується витягами із наказів № № 379, 392.
З 08.01.2023 по 19.01.2023 на підставі рапорту, позивач перебував у щорічній основній відпустці, строком 10 (десять) діб, що підтверджується витягами із наказів № № 9, 20.
Відповідно до витягу із наказу № 12 від 29.01.2023, позивач вибув у відрядження до збірного пункту пошкоджених машин № 1 (далі - 311ПМ № 1) (с. Станційне. Миколаївської області) до окремого розпорядження, з метою переміщення техніки та з 30.01.2023 знятий з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Як вбачається з витягу із наказу № 30 командира ЗППМ № 1, 30.01.2023 позивач прибув до с. Станційне, Миколаївської області.
З 01.02.2023 по 06.02.2023 позивач перебував у відрядженні у населеному пункті Березнегувате та виконував завдання на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що підтверджується витягами із наказу № № 32, 37.
З 07.02.2023 по 08.02.2023 позивач також перебував у відрядженні в населеному пункті Снігурівка (РЕГ 1) та виконував завдання на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що підтверджується витягами із наказу № № 38, 39.
З 08.02.2023 по 09.02.2023 позивач перебував у відрядженні в населеному пункті Новохристофорівка та виконував завдання на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що підтверджується витягами із наказу № № 39, 40.
З 15.02.2023 по 16.02.2023 позивач перебував у відрядженні в населеному пункті  Висунськ та виконував завдання на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ «Херсон», що підтверджується витягами із наказу № № 46, 47.
З 16.02.2023 по 17.02.2023 позивач перебував у відрядженні населеному в населеному пункт Березнегувате та виконував завдання на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ «Херсон», що підтверджується витягами із наказу № № 47, 48.
З 22.02.2023 по 22.02.2023 позивач перебував у відрядженні в населеному пункт Велика Олександрівна та виконував завдання на підставі бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що підтверджується витягом із наказу № 53.
З 24.02.2023 по 06.03.2023 позивач перебував у відпустці за сімейними обставинами, строком 10 (десять) діб, що підтверджується витягами із наказів № № 55, 65.
Позивач, 06.03.2023 вибув з ЗППМ № 1 до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із наказу № 65.
Підтвердженням прибуття позивача з відрядження до військової частини НОМЕР_1 є витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 75 від 06.03.2023.
У зв`язку із не нарахуванням та невиплатою йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, в розрахунку на місяць згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, 24.01.2023 в інтересах позивача було направлено адвокатський запит до відповідача з вимогою надати інформацію та документи, зокрема:
-          які підтверджують факт та період безпосередньої участі ОСОБА_1 в бойових діях чи забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, починаючи з 01.07.2022 р. по теперішній час;
-          щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 , зокрема: накази (розпорядження) про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій, витяги із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги із наказів про залучення військовослужбовця до несення служби на блокпостах тощо, починаючи з 01.07.2022  по теперішній час;
-          про підстави і причини не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди в розмірі, збільшеному до 100 000 гривень у розрахунку на місяць згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, починаючи з 01.07.2022 р. по теперішній час.
У відповіді, оформленій листом від 14.02.2023 № 839, відповідач зазначив, що позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Також, відповідач повідомив, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 повинно бути підтверджено відповідними документами, перелік яких визначено у Окремому дорученні Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, а тому права виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 31.07.2022 по 28.02.2023 у позивача не має.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
У Рішенні від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022 Конституційний Суд України вказав, що «частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що «з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України)». 
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі – Закон 2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закон 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно із статтею 9 частинами 1-4 Закону України № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 цієї постанови, (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Відповідно до п. 2-1 Постанова № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Системний аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100  000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Аналіз наведених вище норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач неодноразово протягом спірного періоду вибував у відрядження з ВЧ НОМЕР_1 до Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 28-43).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи не подано документів від командування Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перелік яких визначений в Окремому дорученні Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, які б підтверджували, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 31.07.2022 по 28.02.2023.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки матеріалами справи не підтверджено безпосередню участь ОСОБА_1 у період з 31.07.2022 по 28.02.2023 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не має права на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за спірний період. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст.  311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 500/714/23 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш