УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/5003/20 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю., 
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  справу №285/5003/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м. Звягелі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь: - 235 515,50 грн на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; - 1015,20 грн вартості проведеного експертного дослідження та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01.09.2019 о 00 год. 30 хв. на під`їзді до Новоград-Волинського зі сторони міста Корець, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем CITROEN, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивачка, не вибрала безпечну швидкість, не врахувала дорожню обстановку на заокругленій ділянці дороги виїхала за межі проїзної частини, де перекинулась, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 04.10.2019 у справі №563/1248/19, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП.
Вказувала, що внаслідок неправомірних дій відповідачки, які виразились в пошкодженні її майна, їй заподіяна матеріальна шкода. 
У зв`язку з тим, що вказаний автомобіль був придбаний позивачкою під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , останній 26 серпня 2021 року залучений до участі у справі в якості третьої особи.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 59 284,79 грн та вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачки на її користь 118 569,58 грн та понесені судові витрати по справі у повному обсязі.
ОСОБА_1 вважає, що у даному спорі суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення в т.ч. на користь ОСОБА_3 , який позовних вимог по справі не заявляв, а також невірно застосував до спірних правовідносин положення ч.4 ст. 57 СК України.
У поданому відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, так як воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.
До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про залишення апеляційної скарги без розгляду, у задоволенні якої ухвалою апеляційного суду від 25.07.2023 - відмовлено.
У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ширко М.Р. апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Судом установлено, що 01.09.2019 о 00 год. 30 хв. на під`їзді до Новоград-Волинського зі сторони міста Корець, відповідачка ОСОБА_2 керуючи автомобілем CITROEN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість, не врахувала дорожню обстановку на заокругленій ділянці дороги виїхала за межі проїзної частини де перекинулась, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 04.10.2019 у справі №563/1248/19 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні даної ДТП (а.с.6).
Позивачка будь-яких витрат на відновлення автомобіля не понесла, а тому розмір заподіяних збитків визначався шляхом призначення судової експертизи. Крім того, вищезазначений автомобіль нею відчужено, що в судовому засіданні визнано представниками сторін.
Згідно висновку експерта від 15.03.2023 №2221/21-25, розмір матеріального збитку, який було заподіяно власнику легкового автомобіля марки «CITROEN С4 PICASSO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, станом на 01.09.2019 року, складає 118 569,58 грн (а.с.156-170). Вказаний висновок експерта не оспорюється.
Шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2019 у справі №285/3168/19 (а.с.55).
Автомобіль марки «CITROEN С4 PICASSO», НОМЕР_1 , який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, належить на праві спільної сумісної власності позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами та підтверджується рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2021 №285/353/21 (а.с.191-194).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції із посиланням на норми ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав щодо стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача як особи, що її завдала, врахувавши, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та третьої особи, відтак за приписами ч. 4 ст. 57 СК України позивач має право лише на половину коштів, які підлягають стягненню на відшкодування шкоди, а саме 59 284,79 грн.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).
Згідно положень ч. 4 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.
Виходячи із системного аналізу наведених норм, право третьої особи на згаданого автомобіля презюмується законом та не потребує додаткового визнання судовим рішенням, а позивач, в свою чергу, відповідно до належної їй частки має право на відшкодування вартості збитків, що спричинені пошкодженням майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, отже вирішення спору у даний спосіб не є виходом за межі позовних вимог.
Наявність судового рішення, яким ОСОБА_3 відмовлено у визнанні транспортного засобу його особистою приватною власністю, та неподання ним позову про поділ даного автомобіля із визнанням права власності на частину останнього, не мають правового значення для вирішення даного спору.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                 Судді

Повний текст постанови складений: 26 липня 2023 року.