ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" липня 2023 р.                                  Справа № 910/1396/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Корсака В.А. 
 
секретар                      Місюк О.П.
за участю 
представників:           позивача - не з`явився;
                                   відповідача-1 - не з`явився;
                                   відповідача-2 - Бєляков М.С.
розглянувши апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва "Вигурівщина-2"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2023
за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову
у справі №910/1396/23 (суддя - Алєєва І.В.)
за позовом ОСОБА_1 
до: 1. Державного реєстратора Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Більської Ольга Федорівни;
2. Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва "Вигурівщина-2"
про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій та визнання недійсним і скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного реєстратора Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Більської О.Ф. та Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва "Вигурівщина-2" (далі - АГК "Вигурівщина-2") про:
- визнання протиправною та скасування реєстраційної дії за №1000661070019000290, вчиненої 04.01.2023 о 09:22:42 год державним реєстратором Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Більською О.Ф.;
- визнання недійсним рішення загальних зборів членів АГК "Вигурівщина-2", на підставі якого здійснено вищевказану реєстраційну дію.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Також, 17.02.2023 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 доповнив прохальну частину позовної заяви двома позовними вимогами:
- визнання протиправною та скасування реєстраційної дії від 25.01.2023 за №1000661070020000290, вчиненої приватним нотаріусом Забавською Н.В.;
- визнання недійсним рішення загальних зборів членів АГК "Вигурівщина-2", на підставі якого здійснено вищевказану реєстраційну дію.
13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив до набрання рішенням суду у даній справі законної сили:
- заборонити голові правління кооперативу Кавці Тарасу Івановичу та представнику кооперативу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії від імені АГК "Вигурівщина-2" щодо відчуження майна кооперативу та звільнення працівників;
- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в ЄДР, проводити будь-які реєстраційні дії відносно АГК "Вигурівщина-2".
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 09.01.2023, ознайомившись з повним витягом з ЄДР щодо АГК «Вигурівщина-2», позивачу стало відомо, що невідомими особами було здійснено реєстраційну дію із внесення змін до відомостей до ЄДР щодо керівника та представника кооперативу. Згідно відомостей з ЄДР по АГК «Вигурівщина-2» з 26.12.2022 головою правління кооперативу вказано Кавку Тараса Івановича та представником, який може вчиняти дії від імені кооперативу, у тому числі підписувати договори тощо вказано невідому особу ОСОБА_2 . Державна реєстрація вказаних відомостей проведена відповідачем-1.
Як зазначає позивач, після внесення вищезазначених змін до відомостей про юридичну особу в ЄДР щодо відповідача-2 було здійснено неправомірні, на його переконання, дії, а саме:
- заволодіння та розпорядження майном кооперативу;
- відчуження об`єктів нерухомості кооперативу;
- зміна орендаря земельної ділянки на іншого користувача ОК «АГК «Вигурівщина-2»;
- звільнення працівників кооперативу;
- не виплата заробітної плати працівникам та інших соціальних гарантій, передбачених трудовим законодавством України;
- заволодіння та розпорядження грошовими коштами кооперативу та щомісячними членськими внесками членів кооперативу;
- безпідставне здійснення платежів новим керівництвом кооперативу;
- не сплата податків та інших зборів;
- не подання щомісячної податкової звітності;
- не сплата за комунальні послуги.
Позивач також посилається на те, що ним було вчинено низку дій для захисту прав та інтересів кооперативу, правління кооперативу та його членів.
З огляду на викладене, як було зазначено, позивачем до суду подано позов про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій та визнання недійсними і скасування рішень, а з метою уникнення ускладнення або недопущення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, ОСОБА_1 подано дану заяву про забезпечення позову.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/1396/23 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено в повному обсязі.
Задовольняючи подану заяву, суд зазначив, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». У разі його вжиття нотаріуси або державні реєстратори не зможуть змінити відомості, зокрема, щодо керівництва відповідача-2 та інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи на виконання оспорюваного рішення загальних зборів. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду 09.11.2018 у справі №915/508/18.
Судом встановлено, що позовні вимоги у даній справі направлені на захист корпоративних прав позивача, як т.в.о. голови правління та акціонера АГК «Вигурівщина-2» (припинення повноважень та призначення осіб до органів управління). При цьому, як свідчать подані заявником докази, АГК «Вигурівщина-2» неодноразово було вчинено дії, які можуть мати негативні наслідки для позивача.
Окрім цього, суд першої інстанції також вказав на те, що в даному випадку в період розгляду спору про визнання недійсними рішень загальних зборів можуть мати місце обставини виконання такого рішення, реєстрації новостворених органів управління кооперативу та, в свою чергу, вчинення такими органами управлінських функцій, зокрема, щодо розпорядження майном. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача як акціонера, на ефективний судовий захист в межах одного судового провадження. Заявлені заходи забезпечення позову у даній справі є такими, що відповідають вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АГК «Вигурівщина-2» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, наслідком чого стало необґрунтоване та безпідставне вжиття заходів забезпечення позову.
Зокрема, скаржник вказує на те, що такий захід забезпечення позову, як заборона голові правління та представнику кооперативу вчиняти будь-які дії від імені АГК "Вигурівщина-2" щодо відчуження майна кооперативу та звільнення працівників, не відповідає положенням ч. 4 ст. 137 ГПК України, оскільки не є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Також, відповідач-2 посилається на те, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій в ЄДР щодо АГК "Вигурівщина-2" є тотожним задоволенню позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування реєстраційних дій.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 апеляційну скаргу у справі №910/1396/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 відповідачу-2 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №910/1396/23, призначено її до розгляду на 02.05.2023, встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів, а також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали від 14.03.2023.
До суду 17.04.2023 від Господарського суду міста Києва надійшли копії матеріалів справи №910/1396/23.
На електронну адресу суду 26.04.2023 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
У відзиві позивач вказує на те, що оскільки відповідачем-2 вчинено низку дій, спрямованих на відчуження майна кооперативу та звільнено багатьох працівників, місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву про забезпечення позову.
Відповідач-1, у свою чергу, не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1534/23 від 01.05.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Андрієнка В.В. у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1396/23.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 апеляційну скаргу у справі №910/1396/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 справу №910/1396/23 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У призначене засідання суду 02.05.2023 з`явилися представники позивача та відповідача-2. Судом поставлено на обговорення питання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю витребування у суду першої інстанції додаткових матеріалів, необхідних для розгляду апеляційної скарги. Присутні представники не заперечували щодо відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 розгляд справи №910/1396/23 відкладено до 06.06.2023 та витребувано з Господарського суду міста Києва копію позовної заяви ОСОБА_1 , а також заяви про уточнення позовних вимог.
22.05.2023 витребувані матеріали надійшли до суду.
В судове засідання 06.06.2023 з`явився представник позивача, натомість представники відповідачів не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Судом ухвалено розпочати розгляд апеляційної скарги та заслухано пояснення представника позивача. У зв`язку з необхідністю додаткового з`ясування обставин справи в судовому засіданні оголошено перерву до 04.07.2023.
У призначене засідання суду 04.07.2023 з`явився представник відповідача-2. Натомість, представники позивача та відповідача-1 у призначене засідання суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також розпискою про оголошення перерви у судовому засіданні 06.06.2023.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Разом з цим, як було зазначено вище, позивач та відповідач-1 належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги та, у свою чергу, не повідомили суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представників позивача та відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті. При цьому, судом також враховано, що представник позивача у судовому засіданні 06.06.2023 надав пояснення з приводу поданої апеляційної скарги.
Відтак, судом ухвалено продовжити розгляд апеляційної скарги та заслухано пояснення представника відповідача-2.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2 у судових засіданнях 06.06.2023 та 04.07.2023, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 137 ГПК України визначено види заходів забезпечення позову.
Відповідно до вказаних процесуальних норм позов забезпечується:
- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
- забороною відповідачу вчиняти певні дії;
- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, ч. 1 ст. 137 ГПК України не містить вичерпного переліку заходів, якими може бути забезпечений позов у справі. Так, згідно з п. 10 ч. 1 цієї статті позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. п. 1 - 9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Також, згідно з ч. 11 цієї статті не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Отже, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також сприяння ефективному захисту або поновленню порушених прав позивача.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Поряд з цим, у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, у разі задоволення яких судове рішення не вимагатиме примусового виконання. Тому, в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.08.2018 у справі №910/1040/18.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136 та 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та 11.11.2020 у справі № 910/13709/19.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Як вже було зазначено, АГК «Вигурівщина-2» в апеляційній скарзі вказує на те, що такий захід забезпечення позову, як заборона голові правління та представнику кооперативу вчиняти будь-які дії від імені АГК "Вигурівщина-2" щодо відчуження майна кооперативу та звільнення працівників, не відповідає положенням ч. 4 ст. 137 ГПК України, оскільки не є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Колегія суддів погоджується з такими аргументами скаржника з огляду на наступне.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.
При цьому, передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).
Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Як було зазначено вище, позов ОСОБА_1 направлений на захист його корпоративних прав, як т.в.о. голови правління та члена АГК «Вигурівщина-2» в частині припинення його повноважень та призначення інших осіб до органів управління юридичної особи.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, зокрема, заборонив новообраним голові правління кооперативу та представнику вчиняти будь-які дії від імені АГК "Вигурівщина-2" щодо відчуження майна кооперативу та звільнення працівників.
Поряд з цим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову, не з`ясувавши їх узгодженості з предметом та підставами позову, і не врахував, що в цій ситуації позивач в межах даної справи не звертався з позовом за захистом своїх майнових прав, які би включали речові права на нерухоме майно кооперативу.
Тобто, обраний позивачем захід забезпечення позову не відповідає критеріям співмірності щодо заявлених позовних вимог та адекватності, оскільки не відповідає вимогам, на забезпечення яких його вжито.
Це ж саме стосується і заборони звільняти працівників кооперативу. Такий захід забезпечення порушує права інших осіб, оскільки встановлює заборону на звільнення працівників, які прийняли рішення добровільно звільнитися з займаних посад за згодою обох сторін.
Отже, фактично, захід забезпечення позову в частині заборони відчужувати майно та звільняти працівників заявлено позивачем не у власних інтересах, оскільки такі інтереси з огляду на зміст позову полягають виключно у поновленні його корпоративних прав.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вимогам ст. ст. 136 та 137 ГПК України, оскільки є неспівмірними з предметом позовних вимог та не відповідають критерію адекватності.
В апеляційній скарзі відповідач-2 також посилається на те, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій в ЄДР щодо АГК "Вигурівщина-2" є тотожним задоволенню позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування реєстраційних дій.
Наведені аргументи апеляційний суд також вважає обґрунтованими.
Судом враховано, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». У разі його вжиття нотаріуси або державні реєстратори не зможуть змінити відомості, зокрема, щодо керівництва юридичної особи та інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи на виконання оскарженого рішення загальних зборів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18, 12.03.2020 у справі №916/3479/19, 24.06.2020 у справі №902/1051/19 та 07.09.2020 у справі №904/1766/20.
Поряд з цим, колегія суддів також враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22.
У наведеній справі учасники товариства звернулися з позовом до такого товариства та інших осіб про визнання недійсним рішення загальних зборів, яким припинено повноваження одного з позивачів на посаді директора товариства і звільнено його з посади та призначено на цю посаду іншу особу, а також про скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів товариства в частині зміни відомостей про керівника.
В межах розгляду спору у вказаній справі надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просив суд до набрання законної сили рішенням, зокрема, заборонити суб`єктам державної реєстрації вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно товариства в частині внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну складу та часток засновників/учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Отже, правовідносини сторін, що виникли у справах №№910/1396/23 та 918/531/22, є подібними.
Верховний Суд у своїй постанові з приводу заборони вчинення реєстраційних дій зазначив, що забороні підлягає вчинення не будь-яких дій, зокрема, внесення до ЄДР не будь-яких відомостей стосовно товариства, а лише тих, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету позову.
Поряд з цим, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, а також скасування відповідного запису у ЄДР є предметом позовних вимог у межах справи. Тобто, відповідні відомості вже внесені до ЄДР і скаржник вимагає скасувати відповідний запис. Як встановив суд апеляційної інстанції, відомості про зміну керівника товариства на підставі оскаржуваного рішення внесені до ЄДР.
Отже, неможливо забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, які вже були вчинені.
При цьому, в резолютивній частині рішення суд заборонив широке і по суті необмежене коло дій, зокрема, заборонив суб`єктам державної реєстрації, визначеним законом, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії стосовно товариства щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну складу та часток засновників/учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Однак, суд жодним чином не аргументував, яким чином це забезпечить виконуваність судового рішення за позовом, яким оскаржена зміна директора на підставі рішення загальних зборів.
Колегія суддів нагадує, що у справі №910/1396/23 місцевий господарський суд також вжив захід забезпечення позову шляхом заборони вчинення необмеженого кола реєстраційних дій, а фактично, будь-яких реєстраційних дії відносно АГК "Вигурівщина-2", що широко виходить за межі предмета заявленого позову.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ГПК не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:
1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;
2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;
3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;
4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Оскарження учасником юридичної особи конкретного рішення загальних зборів, яким, зокрема, змінено керівника, не означає, що загальні збори не можуть ухвалювати інших рішень протягом всього періоду розгляду судом такого спору. Якщо ухвалені загальними зборами рішення потребують реєстрації у ЄДР змін відомостей про юридичну особу, то суд не може забороняти вчиняти відповідні реєстраційні дії. Протилежний підхід означатиме блокування господарської діяльності товариства та надмірне втручання в його справи.
Крім того, зі змісту ч. 3 ст. 99 Цивільного кодексу України випливає, що учасники мають право переобрати виконавчий орган у будь-який момент. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Тобто, навіть якщо припустити, що при скликанні та проведенні загальних зборів були допущені порушення, про які стверджує позивач, це не означає, що загальні збори позбавлені права скликати та провести ще одні збори для переобрання керівника (чи підтвердження його повноважень).
Таким чином, позов про визнання недійсним рішення загальних зборів щодо переобрання керівника та скасування відповідного реєстраційного запису не може бути забезпечений шляхом заборони здійснювати широке коло реєстраційних дій стосовно юридичної особи.
Саме такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22.
З урахуванням встановлених вище обставин, місцевий господарський суд застосував заходи забезпечення позову, які не є співмірними з предметом спору, не відповідають вимогам адекватності та є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог про скасування реєстраційних дій.
Отже, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/1396/23 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, і місцевий господарський суд повинен був відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АГК "Вигурівщина-2" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/1396/23 - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва "Вигурівщина-2" задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/1396/23 скасувати.
3. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва "Вигурівщина-2" (02226, місто Київ, вулиця Драйзера Теодора, будинок 23, ідентифікаційний код 21581811) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири),00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.07.2023.

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                В.А. Корсак