ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" серпня 2023 р.                                                    Справа №909/811/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                                        Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                          Бойко С.М.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,                                                                                                                        
секретар судового засідання Кострик К.,
представники сторін:
позивача: адвоката Качан А.А.,
відповідача: адвоката Бойко Г.В., адвоката Лінської  Н.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегежа Пекеджинг Україна" №7 від 27.06.2023 (вх суду від 29.06.2023 №01-05/2088/23)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.2023 (повний текст ухвали складено 20.06.2023, суддя І.Є. Горпинюк, м. Івано-Франківськ ) про залишення без розгляду позову
у справі № 909/811/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегежа Пекеджинг Україна" 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабіо Рогніні" ("Fabio Rognini" S.r.l.)
про стягнення 108 630,00 євро заборгованості за контрактом, 
та за зустрічним позовом "Фабіо Роньїні С.р.л." (Fabio Rognini S.r.l.) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегежа Пекеджинг Україна" 
про стягнення збитків, завданих розірванням договору підряду, в сумі 14 805,00 євро,

                                                            ВСТАНОВИВ:          
          У вересні 2022року ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Фабіо Рогніні" ("FABIO ROGNINI S.r.l.") про стягнення 108 630,00 євро заборгованості за Контрактом № 07/09/2021 від 07.09.2021.
          Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням  відповідачем своїх зобов`язань за контрактом № 07/09/2021 від 07.09.2021 щодо монтажу, запуску та введенню в експлуатацію лінії для виробництва паперових клапанних мішків.
          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області  суду від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/811/22.
           25.05.2025  відповідач - FABIO ROGNINI S.r.l. (ФАБІО РОНЬЇНІ С.Р.Л.) подав зустрічний позов про стягнення з ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" 14 805,00 євро, завданих розірванням договору.
          Ухвалою від 29.05.2023 зустрічний позов  прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.2023  у справі №     909/811/22 позовну заяву ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" до ТОВ "Фабіо Рогніні" ("Fabio Rognini" S.r.l.) про стягнення 108 630,00 євро заборгованості за контрактом залишено без розгляду.
          При прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивач за первісним позовом ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" був належним чином повідомлений судом, у встановленому законом порядку про дату, час і місце підготовчого засідання (в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення 05.06.2023 позивачу ухвали від 29.05.2023),  позивач не з`явився в таке засідання,  не повідомив суду причин своєї неявки в судове засідання, не подав суду заяви про розгляд справи (проведення підготовчого засідання) за його відсутності, тому на підставі ч. 4 ст. 202 ГПК України та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишим позов без розгляду.

          ТОВ «Сегежа Пекеджинг Україна» не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу  для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
          Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач однозначно та беззаперечно мав намір забезпечити представництво власних інтересів  під час розгляду даного спору, що підтверджується виконанням ним вимог ухали суду першої інстанції про переклад необхідних документів, поданням відзиву на зустрічний позов, а незабезпечення ним представника в судове засідання зумовлене об`єктивним причинами-перебуванням на лікарняному. Апелянт вказує, що через неявку позивача в судове засіданні, за відсутності доказів неможливості вирішення спору по суті за наявними у справі матеріалами, суд першої інстанції ухилився від розгляду справи, чим позбавив позивача можливості реалізувати своє право на отримання судового захисту. Крім того, вказує, що 100% корпоративних прав  ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" передано  Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі також - АРМА), тому залишення позову без розгляду значно ускладнює фактичне стягнення коштів з нерезидента на користь держави.

          Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.
          Так, посилаючись на постанову Об`єднаної палати Верховного Суду  від 18.11.2022 у справі №905/458/21, вказує, що відповідно до частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226  ГПК України виключенням для обов`язкового залишення позову без розгляду можуть вважатися обставини, якщо позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, суд розглядає справу по суті за умов, якщо: (1) позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та (2) його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. При цьому, суд може розглянути можливість вирішення спору за відсутності позивача (з`ясувати, чи не перешкоджає нез`явлення позивача вирішенню спору) лише якщо від позивача надійшло клопотання про такий розгляд (про розгляд справи за відсутності позивача). У разі, якщо від позивача до суду не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд не має права розглядати справу, а тому не зобов`язаний надавати оцінку наявності такої можливості.
          Зазначає, що представник позивача не з`явився  у перше підготовче засідання, призначене на 25.05.2023, і в подальшому призначене засідання на 19.06.2023, про поважність причин відсутності в якому стверджує апелянт.  При цьому, доказів перебування представника позивача на лікарняному до суду першої інстанції позивачем подано не було. Додатково вказує, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню  з ним. 
          Також, на підставі ст. 43 ГПК України відповідач просить застосувати до позивача  захід процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу, оскільки подання ним апеляційної скарги, на думку відповідача, є зловживанням процесуальними правами, яке перешкоджає розгляду зустрічного позову. 

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі № 909/811/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  позивача.
          Ухвалою від 17.07.2023 призначено розгляд справи на 29.08.2023.
          У судовому засіданні 29.08.2023 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надала усні пояснення.
          Представник відповідача заперечив щодо доводів апеляційної скарги.
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги  слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції     залишити без змін з огляду на наступне.

          При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:          
          Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції від 19.06.2023  про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з  повторною неявкою позивача у судове засідання.
Згідно з частиною першою статті 41  ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Пунктом 2 частини першої статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
Відповідно до частини другої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Згідно з частиною четвертою статті 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226  ГПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.
Обов`язковими умовами для застосування, передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
Крім того положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак, наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 17.03.2023 у справі №910/17906/21, і ними спростовуються доводи скаржника про те, що суд не мотивував неможливості розгляду спору за відсутності представника позивача.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі №905/458/21 зазначив, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226  ГПК України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.
Як вбачається з матеріалів даної справи, ухвалу про відкриття провадження та про призначення підготовчого засідання на 25.05.2023  ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" отримало 18.10.2022, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення(том 1,а.с. 65).
          У судове засідання 25.05.2023 представник позивача не з`явився.
          Ухвалою від 25.05.2023 призначено підготовче засідання на 19.06.2023.
           Копію вказаної ухвали ТОВ "Сегежа Пекеджинг Україна" отримало 18.10.2022, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення(том 2,а.с. 232).
У судове засідання 19.06.2023 представник позивача не з`явився.
Доказів завчасного подання до суду клопотання про з приводу розгляду справи за відсутності представника, чи існування поважних причин для відкладення розгляду справи в матеріалах справи немає.
З урахуванням викладеного у цій постанові та за встановлених судом обставин (нез`явлення позивача в судові засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду; не повідомлення позивачем про причини неявки; не подання суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача),  апеляційний суд погоджується з висновком  суду першої інстанції про наявність усіх обов`язкових умов (обставин) для застосування передбачених частиною четвертою статті 202 та пунктом 4 частини першої статті 226  ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання, а саме залишення позову без розгляду.
Посилання апелянта  на те, що його представник хворів та перебував на амбулаторному лікуванні у період з 16.06.2023 по 20.06.2023, на підтвердження чого представником долучено до апеляційної скарги довідку лікаря від 21.06.2023, апеляційний суд відхиляє, оскільки  в суду першої інстанції були відсутні підстави для з`ясування обставин поважності неприбуття представника позивача в судове засідання.
Крім цього, судом першої інстанції враховано, що представником позивача не наведено обставин поважності неприбуття в судове засідання, призначене на  25.05.2023, і яке було відкладене на 19.06.2023.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі “Перетяка та Шереметьєв проти України” від 21.12.2010 р., заява №45783/05).
          Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
          Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу у зв`язку з поданням апеляційної скарги та затягуванням розгляду справи апеляційний суд зазначає наступне.
Як визначено частиною 2 статтею 246  ГПК України, суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України).
З аналізу наведеної норми слідує, що викладені у частині 2 статті 43 ГПК України дії, які можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпними, та суд залежно від конкретних обставин може визнати зловживанням процесуальними правами інші дії, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.05.2021 у справі №910/6116/20).
Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Суд звертає увагу, що право учасника справи звернутись до суду з апеляційною скаргою гарантоване нормами чинного ГПК України, зокрема, ст. 17, згідно з якою учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відтак апеляційній суд  дійшов висновку про відстуність підстав для застосування до позивача заходів процесуального примусу.
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1   ст.236 ГПК України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.2023  у справі №     909/811/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. 
          Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
   Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14    статті 129 ГПК України). Відтак, згідно      з    ст.129 ГПК України  сплачений скаржником  судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником. 
Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегежа Пекеджинг Україна" №7 від 27.06.2023 (вх суду від 29.06.2023 №01-05/2088/23) -   залишити    без задоволення.
2. Ухвалу  Господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.2023  у справі №   909/811/22- залишити     без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 31.08.2023

Головуючий суддя                                                                      Т.Б. Бонк

                    суддя                                                                      С.М. Бойко

                    суддя                                                                         Г.Г. Якімець