ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6332/23 Справа № 192/752/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року                                місто Дніпро Дніпропетровської області 
Єдиний унікальний номер 192/752/23
Номер провадження 22-ц/803/6332/23
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року головуючого судді Стрельникова О.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив витребувати на його користь з відповідачів транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу суду та повернути справу на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність ухвали та порушення норм процесуального права. 
В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що на виконання ухвали про залишення позову без руху від 22 травня 2023 року позивач надав суду вичерпні пояснення. Так, щодо визначення ціни позову зазначили, що у розпорядженні позивача відсутній спірний транспортний засіб, тому, провести його дійсну оцінку він не може. Вартість, зазначена у договорах комісії та купівлі-продажу, не відображає дійсну вартість транспортних засобів, тому у позові позивач послався на вимоги ч. 2 ст. 176 ЦПК України, при цьому позивач сплатив судовий збір у мінімальному розмірі, не відмовляючись його сплатити, а прохаючи суд визначити суму до сплати. В ухвалі суду, в порушення вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України, відсутня визначена судом сума судового збору, належна до сплати, тому, позивач просив суд визначити суму судового збору, яку він має додатково сплатити. Щодо не зазначення відомої офіційної електронної адреси позивача та його представника, зазначено, що в позові вказані ці відомості. Щодо зазначення рнокпп відповідачів, то позивачем зазначено, що у нього такі відомості відсутні, електронні адреси відповідачів також не відомі. Щодо посилань на докази, надані позивачем, та їхні недоліки, позивач просив суд звернути увагу на те, що ним подано вичерпний перелік документів, який є у нього в наявності. Зважаючи на те, що оцінка доказів здійснюється під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті, сторона позивача зазначила, що слідчий відділ відділу поліції № 5 є органом досудового розслідування у зазначеному в позові кримінальному провадженні, всі матеріали були надані слідчим позивачу під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. З урахуванням викладеного, на думку скаржника, суд діяв поза межами повноважень, наданих йому процесуальним законом, застосував надформальний підхід до вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому ухвала підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається ухвала визначена у п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки визначені в ухвалі суду від 22 травня 2023 року в повному обсязі не усунуто, оскільки надана 22 травня 2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» заява про усунення недоліків позовної заяви, не є таким усуненням, оскільки в ухвалі судді про залишення позовної заяви без руху було роз`яснено позивачу, у відповідність до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, спосіб усунення недоліків позовної заяви, а саме, шляхом подання позовної заяви з усуненими недоліками (а.с.67) .
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.185 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).
Тобто, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав , що подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим ст. 175 ЦПК України,а саме : -в позові не зазначено відому офіційну електрону адресу позивача та його представника, враховуючи, що дана норма передбачає зазначення як офіційної електронної адреси так і адреси електронної пошти;- в позові не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі) відповідачів, відомі номери засобів зв`язку відповідачки ОСОБА_4 , офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів;- в позові не зазначено ціну позову у відповідність до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, оскільки позивачем в позові не зазначено обґрунтування ціни позову, а саме чим підтверджується, що вартість майна, яке просить витребувати позивач дорівнює 100 000 грн; - не викладено повністю обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Так позивачем не зазначено обставин, щодо права власності або користування позивача на майно, що він просить витребувати у відповідачів, а також не зазначено докази, що підтверджують таке право власності або право користування; - позовна заява та додані до неї документи не містять відомостей про надання слідчим або прокурором дозволу позивачу на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12021040650000168, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року. Крім того, позивачем не зазначено стадію даного кримінального провадження; - позивач в позовній заяві зазначив, що докази додані до позовної заяви наявні в нього та у СВ ВП № 5 в оригіналах, проте, які саме докази містяться в оригіналах у позивача, а які у особи СВ ВП № 5 позивачем не конкретизовано, як і не конкретизовано, абревіатуру СВ ВП № 5. Надано строк для усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали (а.с.53-54).
Апеляційним судом встановлено, що позивач по справі у встановлений судом строк, на виконання вказаної ухвали, подав заяву про усунення недоліків, в якій виклав відомості щодо кожного пункту, з приводу якого було залишено його позовну заяву без руху, тим самим усунув недоліки поданої позовної заяви (а.с.56-58).
Усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі заяви про усунення недоліків, а не уточненої позовної заяви не свідчить про те, що позивач не усунув недоліки, які були встановлені судом.
Також, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
За змістом статей 13 та 175 ЦПК України, позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті.
ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовні заяві обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд покладено обов`язок перевірити наявність такого посилання у заяві, що не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо обґрунтованості заявлених вимог та можливості їх вирішення судом.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не взяв до уваги того, що позивач на власний розсуд розпорядився своїм правом щодо викладення заявлених позовних вимог та доказів на підтвердження обставин справи, зазначених у позовній заяві, та вказав їх у тому обсязі, який, на його думку, є обґрунтованим та достатнім для підтвердження його доводів та заявлених позовних вимог.
В позовній заяві наведено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначено у прохальній частині про те, яке саме судове рішення він просить прийняти суд першої інстанції за наслідками розгляду позову. При цьому, питання щодо належного обґрунтування та доведення позовних вимог має вирішуватися судом при розгляді цього позову по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.
Ненадання відповідних доказів не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки останній звернувся до суду за захистом своїх прав та надав відповідні документи, які вважав за потрібне для підтвердження своїх вимог.
Оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності суд має надати в нарадчій кімнаті та в залежності від цього вирішити спір.
До того ж, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів можливо на стадії підготовчого провадження.
Також, слід звернути увагу суду першої інстанції, на те, що у відповідності до вимог п.3 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява містить зазначення ціни позову. Надання разом із позовною заявою документального підтвердження про дійсну вартість спірного майна на день подачі позову ЦПК України не передбачено.
В заяві про усунення недоліків щодо визначення ціни позову, позивач зазначив, що в його розпорядженні відсутній спірний транспортний засіб, тому провести його дійсну оцінку він не має можливості, вартість, зазначена у договорах комісії та купівлі-продажу, не відображає дійсну вартість транспортних засобів, саме тому у позові ним зазначено на ч. 2 ст. 176 ЦПК України, при цьому позивач сплатив судовий збір у мінімальному розмірі, зазначивши, що не відмовляється від його сплатити у визначеному судом розмірі.
Слід зауважити, що у разі встановлення судом, що сума судового збору сплачена не у повному обсязі, залишаючи позовну заяву без руху, з підстав не сплати (не доплати) судового збору, суд першої інстанції повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) позивачу, як того вимагає частина 2 статті 185 ЦПК України. У разі невідповідності ціни позову дійсній вартості спірного майна або неможливості встановлення на момент пред`явлення позову точної його ціни, підлягають застосуванню судом положення частини 2 статті 176 ЦПК .
На зазначене, суд першої інстанції уваги не звернув, не проаналізував доводи викладені в заяві про усунення недоліків, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
За таких обставин, ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374,379,381,382 ЦПК України, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,  – задовольнити.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Судді: