Номер провадження: 22-ц/813/6260/23 
Справа № 519/1200/21
Головуючий у першій інстанції Барановська З.І.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року                                                                 м. Одеса

            Єдиний унікальний номер судової справи: 519/1200/21
Номер провадження: 22-ц/813/6260/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи: 
- позивач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», 
- відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», на ухвалу Южного міського суду Одеської області, постановлену у складі судді Барановської З.І. 08 травня 2023 року, про повернення позову,
встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року адвокат Туфекчі І.Д., діюча від імені Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», (далі – Банк) звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка станом на 26.08.2021 року складає - 15 841,46 грн.. Також позивач просить стягнути судовий збір у розмірі - 2 270,00 грн. (а. с. 1 - 4).
Адвокат Туфекчі І.Д., діюча від імені Банку, обґрунтовує свої вимоги тим, що 21.09.2018 року між Банком та ОСОБА_1 , на підставі Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та Клієнтом, було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 24.09.2018 року Банк встановив Клієнту кредит у сумі - 13 600,00 грн..
Проте, у встановлені терміни відповідачка не виконала умови кредитного договору та не повернула кредитні кошти.

Позиція відповідачки на позов в суді першої інстанції 

Від ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надійшов відзив на вказану позовну заяву. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» повернуто позивачу (а. с. 65 - 67).
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не було надано до позову ордеру на ім`я адвоката Туфекчі І.Д..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Банк в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Южного міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 72 - 73).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно повернув позов, оскільки : 1) судом першої інстанції були порушені строки повернення позову. Банк звернувся до суду із позовом 08.09.2021 р., 08.12.2021 р. судом було відкрито провадження у справі. 08.05.2023 р. суд повернув позов; 2) додана до позову довіреність як самостійний документ посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Позиція відповідачки в апеляційному суді

ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 83).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.
З довідки про доставку електронного листа від 25.05.2023 року вбачається, що Банку доставлено документ в електронному вигляді «01 (У) Відкриття» до його електронної скриньки (а. с. 87).
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти – «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 90 - 91). 
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти – «за закінчення терміну зберігання» (а. с. 93 - 94).
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.09.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі 

Встановлено, що 21.09.2018 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 24.09.2018 року Банк встановив Клієнту кредит у сумі - 13 600,00 грн.. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_1 порушила умови договору, у зв`язку із чим за нею утворилася заборгованість, яка станом на 26.08.2021 року складає у загальному розмірі 15 841,46 грн..
У зв`язку із вказаним Банк звернувся до суду з позовом.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08.12.2021 року відкрито провадження за даним позовом (а. с. 49 - 50).
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», повернуто позивачу (а. с. 65 - 67).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про повернення позову Банку.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2021 року до суду першої інстанції надійшов позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі - філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Від імені позивача заяву підписала адвокат Туфекчі Ірина Дмитрівна, яка діяла на підставі довіреності, виданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 20.07.2020 за № 1103 зі строком дії до 18.06.2023, і яка передбачала право представляти інтереси банку у суді включно з правом підписання та подання від його імені позовних та інших заяв (а. с. 42 - 43). 
Юридична особа бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).
Представником юридичної особи у суді може бути адвокат, повноваження якого як представника підтверджуються довіреністю юридичної особи або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 1 ст. 60, п. 1 ч. 1 ст. 62, ч. ч. 3, 4 ст. 62 ЦПК України).
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).
Ці норми ЦПК України узгоджуються з положеннями ст. ст. 237, 244-246 ЦК України, ст. ст. 19, 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність, іншими нормами законодавства.
Довіреність представнику Банку - адвокату Туфекчі І.Д., що була додана до позовної заяви, була видана банком у відповідності із законом, строк дії довіреності на момент пред`явлення позову теж не сплив.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;
позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ст. 175 ч. 22, ч. 3 п. 2, ст. 177 ч. 7 ЦПК України).
Суд першої інстанції повертає заяву, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України).
Перелік вищевказаних підстав для повернення заяви в контексті представництва юридичної особи в цивільному процесі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Тобто, ця норма цивільного процесуального закону не передбачає підстав і можливості повернення заяви через непідтвердження, як на думку суду, повноважень адвоката на ведення справи в суді від імені позивача, найменування якого - АТ «Державний ощадний банк України».
Право на судовий захист гарантується Конституцією України кожному (ст. 55). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4).
У світлі Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Позиція Європейського суду з прав людини в багатьох справах свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У рішенні від 08.04.2010 у справі Menshakova v. Ukraine (заява № 377/02), ЄСПЛ вкотре повторив, що:
пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру; таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (п. 52);
право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням; у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (п. 53).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (справа Perez de Rada Cavanilles v. Spain). ЄСПЛ зазначав, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, № 47273/99, п.п. 50-51, 69, та Walchli v. France, № 35787/03, п. 29).
При цьому Європейський суд з прав людини розрізняє формалізм і надмірний формалізм, вважаючи формалізм явищем позитивним і необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
За змістом ст. 2, ст. 3 ч. ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 12 ч. 5, ст. ст. 43, 49, ст. 185 ч. 1 ЦПК України, суд (суддя) зобов`язаний забезпечити учасникам процесу, зокрема – позивачу, можливість здійснення процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, суд (суддя) повинен діяти у зрозумілий для сторін спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, у разі наявності для того підстав повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення, сторона повинна мати можливість належно виконати конкретні та обґрунтовані вимоги суду (судді).
Позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» відповідала передбаченим ЦПК України вимогам щодо її форми та змісту, в тому числі, в заяві були зазначені найменування та всі необхідні реквізити сторін, представника позивача, який мав право її підписати і подати до суду. На жодні недоліки заяви суддя суду першої інстанції не вказував, для дій відповідно до ст. 185 ч. ч. 1, 2 ЦПК України підстав не вбачав, тоді як за наявності таких мав можливість і повинен був залишити заяву без руху.
Жодної з передбачених ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України підстав для повернення заяви суддя суду першої інстанції не мав, у тому числі не мав ніяких підстав для висновку про те, що заяву подано особою, яка не має права її підписувати. Суддя довільно витлумачивши норми цивільного процесуального закону повернув заяву власне не з «надмірного формалізму», а лише за власним розсудом, чим ухилився від відправлення правосуддя, створив позивачу незаконну перешкоду в доступі до суду та порушив його процесуальні права. Доводи апеляції про незаконність ухвали та порушення права позивача на доступ до правосуддя обґрунтовані.
Виходячи з наведеного, суддя суду першої інстанції без належних для того підстав, за відсутності легітимного обмеження права позивача на суд повернув позивачу заяву. Тому беручи до уваги, що вирішення процесуальних питань, які випливають із факту подання позовної заяви, належить до компетенції суду першої інстанції (ст. ст. 23, 184-187 ЦПК України), на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 цього Кодексу апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є   невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення позову постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (Южного міського суду Одеської області).

Дата постановлення ухвали, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», – задовольнити.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року про повернення позову – скасувати. 

Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя:                                                         А. П. Заїкін 

Судді:                                                                        О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе