ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5728/22                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 вересня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В.,      

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 09.07.2022 №112 «Про результати розслідування нещасного випадку» та акт №б/н без дати (Форма НВ-2) проведення розслідування нещасного випадку, складений комісією у складі: голова комісії майор ОСОБА_2 та члени комісії: лейтенант ОСОБА_3 , лейтенант ОСОБА_4 та молодший лейтенант ОСОБА_5 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести розслідування щодо причин та обставин отримання ОСОБА_1 травми під час проходження військової служби, за результатами якого скласти акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001 №36, а також відповідний документ, передбачений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.  
Зокрема, апелянт вказує, що 04 січня 2017 року під час повернення з виконання завдання при ремонті автомобіля УРАЛ впав на щебеневе покриття лівим коліном, тобто, отримав травму під час виконання обов`язків військової служби. Позивач наполягає, що вказаний факт його травмування підтверджується даними виписного епікризу № 9608.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк від відповідача не надходив. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно наказу №21-РС від 30.03.2019 командира військової частини НОМЕР_2 , водій 3 автомобільного взводу 1 автомобільної роти ОСОБА_1 звільнений у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААБ №471831 від 02.03.2020 позивачу встановлена II (друга) група інвалідності, причина інвалідності: травма ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
В жовтні 2020 року позивачем отримано витяг з протоколу №110 від 30.07.2020 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.?
Згідно вищевказаного витягу з протоколу комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із травмою, пов`язаною з проходженням військової служби, оскільки відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Позивач звернувся до керівництва військової частини НОМЕР_2 (правонаступник військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України із заявою від 18.01.2021 та з вимогою провести розслідування щодо причин та обставин отримання травми під час проходження військової служби.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №580/2649/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року справа №580/2649/21, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 18.01.2021, призначити та провести службове розслідування обставин отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми під час проходження військової служби у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за№ 169/5360.
Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вказаного рішення суду на підставі наказу №392 від 09.06.2022 призначено та проведено розслідування нещасного випадку за фактом отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми під час проходження військової служби.
За результатами проведеного розслідування нещасного випадку складено акт за формою НВ-2 від та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2022 №112 «Про результати розслідування нещасного випадку».
В акті за формою НВ-2 комісія зазначила, що у зв`язку з відсутністю свідків отримання травми солдатом ОСОБА_1 , та відсутністю його звернення до медичного пункту одразу після отримання травми, відсутній необхідний причинний зв`язок між травмуванням ОСОБА_1 , 04.01.2017 та діагнозом ВЛК від 07.09.2018 (стан після артроскопічної резекції заднього рогу медіального меніску лівого колінного суглоба з приводу застарілого пошкодження, з тимчасовим порушенням функцій).
Відповідно до наказу від 09.07.2022 №112 визначено вважати даний нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, що не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3. 
Вважаючи акт за формою НВ-2 за наслідком проведення розслідування нещасного випадку протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що за відсутності будь-яких доказів отримання ОСОБА_1 травми 04.01.2017, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла обґрунтованого висновку про відсутність пов`язаності вказаної травми з проходженням військової служби, тому суд не вбачає підстав для скасування оскарженого акту та наказу за результатами проведеного службового розслідування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ  (далі - Закон № 2232-ХІІ; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1 статті 1 Закону).
Відповідно до ч.1  статті 2 Закону України № 2232-ХІІ  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч.1  статті 40 Закону № 2232-ХІІ  гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України  "Про Збройні Сили України",  "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",  "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",  "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей"  та іншими законами.
Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою  наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, (далі -  Інструкція №36).
Відповідно до п.1 розд.  ІІ Інструкції №36  розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно п.2 розділу ІІ  Інструкції №36  визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Відповідно до п.3 розділу ІІ  Інструкції №36  нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією  Інструкцією  протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
Згідно п.4 розділу ІІ  Інструкції №36  військовий лікувальний заклад, у який доставлений або звернувся потерпілий військовослужбовець, повинен протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку згідно з додатком 1 до цієї  Інструкції  (далі - екстрене повідомлення) з посиланням на нещасний випадок:
командиру військової частини, де проходить службу потерпілий;
до відповідного військового органу, що здійснює державний нагляд або контроль у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежний, безпеки дорожнього руху тощо);
до регіонального санітарно-епідеміологічного підрозділу служби превентивної медицини Міністерства оборони України у разі настання нещасного випадку внаслідок гострого професійного захворювання (отруєння).
Військовий лікувальний заклад обов`язково проводить необхідні дослідження і складає протокол про наявність в організмі потерпілого військовослужбовця алкоголю, який надається на запит командира військової частини до утворення комісії з проведення розслідування нещасного випадку або голові комісії після її утворення протягом однієї доби з моменту отримання запиту.
Згідно п.5 розділу ІІ  Інструкції №36  командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до цієї  Інструкції  (далі - повідомлення за формою НВ-1); у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів; залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія автотранспорту, гостре професійне захворювання або отруєння тощо), - протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду (за безпечним веденням робіт, пожежний, безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічний тощо), а у передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) та (або) відповідного військового прокурора; якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1; протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо); забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.
За п.8 розділу ІІ  Інструкції №36  комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї  Інструкції  (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї  Інструкції  у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.
Згідно п.9 розділу 11  Інструкції №36  якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.
Пунктом 10 розділу ІІ  Інструкції №36  встановлені обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, в тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця строкової служби або курсанта військового навчального закладу на території військової частини у час, визначений розпорядком дня для загартування і фізичного розвитку, додержання правил особистої гігієни, банно-прального обслуговування, відпочинку та інших заходів повсякденної діяльності;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби пішки, на транспортному засобі військової частини, на транспортному засобі загального користування або на власному транспортному засобі;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникнення аварій або урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням вищого командування;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці 8 цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Пунктом 11 розділу ІІ  Інструкції №36  встановлені обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:
перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання у гуртожитках військових частин казарменого типу;
перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час при вчиненні ним дій з урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування у технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;
використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;
навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;
навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;
самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;
природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) відповідною постановою про закриття кримінального провадження.
Згідно п.18 розділу ІІ  Інструкції №36  визначено, що за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого  наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.
Відповідно до п.25 розділу ІІ  Інструкції №36  контроль за своєчасним і правильним розслідуванням, документальним оформленням та обліком нещасних випадків, виконанням заходів щодо усунення їх причин та вирішення спірних питань з цього приводу здійснюється Службою правопорядку, вищими командирами та відповідними військовими органами нагляду чи контролю залежно від їх функцій, компетенції та повноважень.
У разі виявлення під час здійснення такого контролю порушень вимог цієї  Інструкції  командир військової частини, у якій виявлені порушення, на вимогу Служби правопорядку, вищого командира або відповідного органу військового нагляду повинен вжити заходів з усунення цих порушень. Залежно від змісту порушень до переліку заходів включаються: проведення первинного, повторного або додаткового розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляд затвердженого акта за формами НВ-2 або НВ-3, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складення акта за формами НВ-2 або НВ-3.
Заходи з усунення порушень вимог цієї  Інструкції  також повинні бути вжиті командиром військової частини на підставі припису (додаток 8), виданого посадовою особою відповідного військового органу нагляду під час здійснення заходів контролю.
Згідно ч.4  статті 24 Закону  2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №580/2649/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2021, призначити та провести службове розслідування обставин отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми під час проходження військової служби у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360.
Відповідачем на виконання вказаного рішення суду на підставі наказу №392 від 09.06.2022 призначено та проведено розслідування нещасного випадку за фактом отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми під час проходження військової служби, за результатами якого складено акт за формою НВ-2, в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю свідків отримання травми солдатом ОСОБА_1 , та відсутністю його звернення до медичного пункту одразу після отримання травми, відсутній необхідний причинний зв`язок між травмуванням ОСОБА_1 , 04.01.2017 та діагнозом ВЛК від 07.09.2018 (стан після артроскопічної резекції заднього рогу медіального меніску лівого колінного суглоба з приводу застарілого пошкодження, з тимчасовим порушенням функцій)
Відповідно до наказу від 09.07.2022 №112 визначено вважати даний нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, що не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини дійсної наявності нещасного випадку 04 січня 2017 року під час повернення позивача з виконання завдання підтверджуються та ґрунтуються виключно на особистих поясненнях та твердженнях позивача, що, очевидно, є недостанім для кваліфікації випадку як такого, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
Єдиний доказ, на який посилається ОСОБА_1 як на підтвердження тверджень про нещасний випадок, це виписний епікриз № 9608 (а.с. 57). 
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що вищевказаний виписний епікриз № 9608 (а.с. 57) ОСОБА_1 не є належним доказом на підтвердження обставин, про які зазначає позивач, оскільки в останньому зазначено: «зі слів хворого біль в лівому колінному суглобі турбує після травми, отриманої в 2017 році (довідка про травму відсутня)». 
Тобто, вищевказані дані епікризу вказані зі слів самого позивача, крім іншого, навіть в останньому вказано про відсутність довідки про отримання травми. 
Обставини дійсного травмування позивача не підтверджуються ані показами свідків, факт звернення позивача за медичною допомогою 04.01.2017 відсутній, як і відсутні докази звернення з відповідним рапортом до командування військової частини. 
Позивач вказував, що про обставини отримання травми повідомив своє безпосереднє керівництво, а саме - командира ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , однак, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в письмових поясненнях від 02.07.2022 ОСОБА_6 спростував звернення до нього ОСОБА_1 04.01.2017 з підстав отримання травми та вказав, що ОСОБА_1 лише у 2018 році звертався до медичного пункту із скаргою на біль в коліні, після чого був направлений для лікування до військового шпиталю.
Відтак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання ОСОБА_1 травми 04 січня 2017 року, що свідчить про обґрунтованість висновку комісії з розслідування нещасного випадку про відсутність пов`язаності вказаної травми з проходженням військової служби. 
Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України  та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року - залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна