Номер провадження: 33/813/1204/23
Номер справи місцевого суду: 521/11526/23 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 року                                                                 м Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л.,
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - Смирнова А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14 червня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Малиновського районного суду м.Одсеи від 14.06.2023 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. На користь держави з нього стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог ст.15 Закону України «Про дорожній рух», які полягали в тому, що він 28 квітня 2023 року о 14 годині 25 хвилин у м.Одесі по вул. Балківська, буд.126, керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом згідно постанови державного виконавця Доманівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Мереженко Н.В. від 11 квітня 2023 року в межах виконавчого провадження №71276575.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14.06.2023.
Скарга обґрунтована тим, що: 
- судом першої інстанції не враховано, що він ( ОСОБА_1 ) не отримував копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 11.04.2023. А його обізнаність про відкриття виконавчого провадження не свідчить про обізнаність про наявність в нього обмеження на право керування транспортним засобами;
- в матеріалах справи відсутні докази того, що він ( ОСОБА_1 ) отримував постанову державного виконавця про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами, а тому відсутня його вина у вчиненні вказаного правопорушення, наслідком чого є відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП. При цьому, апелянт послався на практику апеляційний судів України.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Смирнов А.І. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, яка при притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП підтверджується: відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 426300 від 28.04.2023 року, копією постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування ТЗ від 11.04.2023 та звукозаписом з бодікамери поліцейського №471512.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
Викладені в апеляційній скарзі доводи і заперечення наведених висновків суду не спростовують.
За змістом диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону, на відміну від ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП, не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що передбачена ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.
Встановлено, що за виконавчим листом № 2/487/1822/14 від 06.08.2015 постановою державного виконавця від 13.03.2023 року відкрито виконавче провадження №71276575 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.04.2013 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою старшого державного виконавця Доманівського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Мережко Н.В. від 11.04.2023 ОСОБА_1  встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.04.2013 по 01.04.2023 становить 130 280,5 грн.(а.с.3).
Відтак,  ОСОБА_1  , знаючи про наявність невиконаного обов`язку по сплаті аліментів, мав усвідомлювати наслідки наявності такої непогашеної заборгованості у формі обмеження у праві керування транспортними засобами, проте він ставився до цього байдуже, не погасивши таку заборгованість з 2013 року.
Відеозаписи, що містяться в матеріалах справи, підтверджують обізнаність ОСОБА_1 про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів, про що він повідомив поліцейського та зазначив, що у нього вже заблокована банківська картка з цього приводу.
Посилання апелянта на ту обставину, що він не був обізнаний про наявність постанови державного виконавця, якою його було обмежено в праві керувати транспортними засобами, не приймаються до уваги, оскільки сам факт керування транспортним засобом при встановленому тимчасовому обмеженні у здійсненні такого права є самостійним складом правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність. Обізнаність особи про таке обмеження не потребує доведення під час виявлення складу такого правопорушення.
При цьому, як вбачається із постанови держаного виконавця від 11.04.2023 року, її копія направляється до Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України для виконання, а тому працівники патрульної поліції мали керуватися відомостями, внесеними відповідно до автоматизованого обліку адміністративних правопорушень підрозділами адміністративної практики (пункт 3 абзац другий розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року).
За положеннями ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, ОСОБА_1 , будучі обізнаним про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів, діючи добросовісно, мав цікавитись рухом виконавчого провадження, тому повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи законних інтересів. Тому, враховуючи дату постанови держвиконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами – 11.04.2023 та положення ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», строк оскарження вказаної постанови закінчився 22.04.2023.
Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 11.04.2023.
Відтак, 28.04.2023 ОСОБА_1  керував транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Аналізуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №426300 від 28.04.2023 складено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини, суд призначив  ОСОБА_1  адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.126 КУпАП, зокрема, застосувавши нижчу межу санкції – 3 місяці позбавлення права керування транспортним засобом, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
Цитування в скарзі постанов апеляційних судів в інших справах про адміністративні правопорушення не мають преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). 
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні передбаченого ч.3 ст.126 КУАП адміністративного правопорушення.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14 червня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         І.А. Артеменко