ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/9574/22
Провадження № 22-ц/4820/689/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/9574/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 і так як на момент народження дитини сторони у шлюбі не перебували, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації актів про народження проведено за прізвищем позивачки, а ім`я та по батькові зазначено із слів останньої. ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 і так як останній не виявив бажання оформити своє батьківство, тому вона змушена звертатись до суду із позовною заявою.
ОСОБА_1 також вказувала, що батько дитини не приймає участі у вихованні доньки, не підтримує всебічний та гармонійний розвиток ОСОБА_3, а догляд та утримання дитини здійснює виключно ОСОБА_1 , з якою і проживає донька, тому одночасно із встановленням батьківства наявні підстави для стягнення аліментів.
Враховуючи наведене ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд виходив з того, що позивачкою не надано доказів про походження дитини від ОСОБА_2 і так як судом не встановлено походження дитини від відповідача, тому відсутні підстави для визнання батьківства відповідача та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку зазначивши, що підставою для відмови у задоволенні позову є не надання позивачкою доказів походження доньки ОСОБА_3 від ОСОБА_2 . Апелянтка констатує, що у Книзі реєстрації народжень запис № 22 здійснений за прізвищем матері дитини « ОСОБА_1 », а ім`я та по батькові внесені за вказівкою позивачки - « ОСОБА_3 », що вказує на походження дитини від відповідача. 
Звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви, при цьому ОСОБА_2 ухилявся від проходження призначеної судом експертизи з метою визначення його батьком ОСОБА_3 , враховуючи ухилення відповідача від проведення експертизи, можливо зробити висновок, що у відповідача відсутній намір спростувати факт походження дитини від нього. Судом проігноровано, що факт ухилення ОСОБА_2 від проведення генетичної експертизи є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиви від учасників справи до суду не надходили. 

Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
У відповідності до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , в графі батько зазначений ОСОБА_2 , що підтверджується до свідоцтвом про народження, виданим Хмельницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 27.02.2020 серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Росошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 80 від 20.03.2020 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8). 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2022 року у справі призначалась судово-медична генотипоскопічна експертиза з метою вирішення біологічного батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , проведення якої було доручено судовим експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи (а.с. 24).
13 жовтня 2022 року ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2022 року була повернута без виконання з підстав не проведення Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи генетичних експертиз (а.с. 31).
       Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2022 року призначено по справі судово-медичну генотипоскопічну експертизу з метою вирішення біологічного батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , проведення якої доручено судовим експертам медико-генетичного центру «Мама Папа» (а.с. 39). 
10 січня 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення про залишення без виконання ухвали суду від 14 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 на відібрання зразків (а.с. 43).
22 лютого 2023 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду відкрито провадження у цій справі та ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року призначено справу до розгляду на 29.03.2023 на 14.00 год.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 березня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. 
Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання: «Чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?». 
Проведення експертизи доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, що передбачена ст. 384, 385 КК України. 
Роз`яснено сторонам, що відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .
Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.78).
Копію зазначеної ухвали ОСОБА_2 отримав особисто за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.81).
25.05.2023 на електронну адресу Хмельницького апеляційного суду надійшло клопотання заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС щодо забезпечення явки на 08.06.2023 громадян для відбору експериментальних зразків на виконання ухвали суду від 29.03.2023 за матеріалами цивільної справи №686/9574/22 (а.с.85-87).
Хмельницьким апеляційним судом 25.05.2023 направлено сторонам через АТ «Укрпошта» лист-повідомлення та клопотання експерта від 25.05.2023, який 26.05.2023 вручено ОСОБА_1 . І так як станом на 01.06.2023 зазначені документи засобами поштового зв`язку відповідачу вручені не були, тому працівниками Хмельницького апеляційного суду 01.06.2023 вживалися заходи задля вручення особисто ОСОБА_2 за місцем його реєстрації листа - повідомлення та клопотання експерта, однак зазначені документи не вдалося вручити через відсутність останнього за місцем реєстрації, а матір відповідача, яка проживає за місцем реєстрації ОСОБА_2 , отримати вищевказані документи відмовилася (а.с. 89). І 04.07.2023 на адресу суду повернулася вищезазначена поштова кореспонденція, що адресована ОСОБА_2 без вручення адресату (а.с.98).
30.06.2023 до Хмельницького апеляційного суду повторно надійшло клопотання експерта про зобов`язання сторін та дитини ОСОБА_3 з`явитися до Вінницького НДЕКЦ МВС для відбору експериментальних зразків для проведення експертизи (а.с. 93-95).
Того ж дня Хмельницьким апеляційним судом складено лист - повідомлення, який разом із клопотанням експерта вручено ОСОБА_1 30.06.2023. І з метою вручення листа - повідомлення, клопотання експерта та враховуючи строки для направлення вказаних документів поштовою кореспонденцією, працівниками Хмельницького апеляційного суду вжито заходів задля вручення особисто ОСОБА_2 за місцем його реєстрації, проте вказані документи не вдалося вручити у зв`язку із відсутністю останнього за місцем його реєстрації (а.с. 97). 
12.07.2023 на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшло від судового експерта Вінницького НДЕКЦ МВС повідомлення про неможливість проведення експертизи з підстав неявки саме ОСОБА_2 для відібрання зразків для проведення експертизи. 
13 липня 2023 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду поновлено провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 09 серпня 2023 року 14.30 год. 

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 сформульовано висновок щодо застосування статті 130 СК України, зокрема зазначено, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей щодо предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Розглядаючи справу в частині позовних вимог про визнання батьківства ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції інстанцій дійшов помилкового висновку, що ухилення відповідача від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи не дає суду підстав встановити факт наявності кровного споріднення між відповідачем і дитиною.
Такі висновок суду є хибним, оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся для забору біологічних зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК), хоча в розумінні норм цивільного процесуального законодавства був належним чином повідомлений про відповідні дату, час та місце відібрання таких зразків, що і унеможливило її проведення. На думку апеляційного суду зазначене свідчить про ухилення ОСОБА_2 від проведення призначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.
Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство.
Апеляційним судом вживалися належні процесуальні заходи з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача у її проведенні.
Крім того, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначала, що сторони жили однією сім`єю тривалий час, проте до народження доньки стосунки сторін погіршилися, а після народження дитини ОСОБА_2 час від часу навідує дитину, одноразово приносив подарунки.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 не довів наявність поважних підстав, що перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків. Вказані дії та бездіяльність відповідача призвели до неможливості проведення експертизи, тому враховуючи усі обставини справи наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі статті 109 ЦПК України.
Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц , від 26 квітня 2023 року у справі № 199/3284/19 і правова позиція щодо застосування судами положень статті 109 ЦПК України є незмінною.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Оскільки батьківство ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, відтак згідно зі статтею 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
І при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 не надано доказів неможливості сплачувати аліменти у будь якому розмірі. 

Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи 
При вирішенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не дотримався норм матеріального та процесуального закону (не застосував положень статей 128, 135, 141, 180, 182 СК України, статей 76, 77, 79, 81, 109 ЦПК України), внаслідок чого оскаржуване судове рішення підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено повністю, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, тому з  ОСОБА_2 підлягають до стягнення в дохід держави 2481 грн судового збору ((992,40 грн за подання позовної заяви) + 1488,60 грн за подання апеляційної скарги (992,40 грн * 150 %)). 
Керуючись ст 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №22 від 27 лютого 2020 року, складений Хмельницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) аліменти на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову, а саме з 16.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь держави 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2023 року.

Судді                                                         А.П. Корніюк
                                                                       
І.В. П`єнта
                                                                              
О.І. Талалай