Справа № 462/5246/22                                Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/321/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        06 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів, -
в с т а н о в и в:

       В вересні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коваленко В. В., звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів, у якому просив стягнути на користь позивача переплачені кошти за газ у сумі 3 488 грн. 52 коп. та 272 грн. 01 коп. інфляційних втрат. Також, просить стягнути 6 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.
       Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 . Зазначає, що добросовісно сплачувала комунальні послуги, у тому числі і за газ, шляхом підключення функції «регулярні платежі» через АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки період 2017-2020 років банком автоматично були зняті кошти за газ по зазначеній квартирі на користь постачальника газу ТОВ «Львівгаз Збут», тому станом на 01.05.2022 року виникла переплата за газ ТОВ «Львівгаз Збут» у побутового споживача ОСОБА_1 у розмірі 3 488 грн. 52 коп. Окремо вказує, що позивачу не надавались субсидії на оплату газу, що підтверджується історією розрахунків де не відображена інформація про субсидії. За даними ТОВ «Львівгаз Збут» станом на січень 2021 року переплата за газ становила 2 707 грн. 40 коп. Після неодноразових звернень до ТОВ «Львівгаз», ТОВ «Львівгаз Збут» та на урядові гарячі лінії про проведення перерахунку оплати за газ та повернення переплачених коштів, працівником ТОВ «Львівгаз Збут» у червні 2021 року були зняті контрольні покази побутового лічильника газу та був проведений перерахунок оплати за газ, після чого додатково було нараховано їй у рахунок переплати за газ 888 грн. 38 коп. Згідно відповіді РГК АТ «Львівгаз» від 25.08.2021 року за № 790-ЛВ-13478-0821 було вказано, що звернення на гарячу урядову лінію було роз?яснено, що з 2015 року постачанням газу займається ТОВ «Львівгаз Збут» і вони повинні вирішувати питання про повернення коштів. Також повідомлено, що станом на 14.06.2021 року працівником товариства зафіксовані покази побутового лічильника та проведено корекцію показників лічильника і проведений перерахунок обсягу спожитого газу. Згідно відповіді РГК АТ «Львівгаз» від 03.12.2021 року за № 790-ЛВ-22512-1221 було вказано, що 23.11.2021 року працівником товариства були зафіксовані показники побутового лічильника газу, тому відсутні підстави проведення перерахунку обсягу спожитого газу. Після звернень до ТОВ «Львівгаз Збут» ними було відмовлено у повернені коштів, оскільки вони обіцяли зарахувати їх у майбутні платежі за спожитий газ. Переплата у сумі 3 488 грн. 52 грн. підтверджується витягом з особового рахунку № НОМЕР_1 особистого кабінету https://ok.104.ua/ua/ по історії розрахунків, де вказано про наявну переплату станом на вересень 2022 року у сумі 3 488 грн. 52 коп. 14.09.2022 року позивач в особі представника - адвоката Коваленко В. В. за електронно-цифровим підписом звернулась до ТОВ «Львівгаз Збут» шляхом направлення на їх електронну пошту заяви та відповідних документів. Відповідно до витягу з поштового серверу на електронну адресу ТОВ «Львівгаз Збут» office@lvgaszbut.104.ua, contact@lvgaszbut.104.ua за електронним підписом сертифікат: № 2B6C7DF9A3891DA10400000005FC2B0040000903 АЦСК ПАТ КБ «ПриватБанк» була направлена заява ОСОБА_1 разом з доданими документами. О 12 год. 32 хв. 14.09.2022 року заява та документи були доставлені на пошту, а також вони були доставлені іншим працівникам. О 12 год. 57 хв. надійшов лист з проханням направити повторно документи у форматі PDF. Тому, о 14 год. 09 хв. документи у форматі PDF були направлені повторно, лист був доставлений у той же час. Станом на 27.09.2022 року відповіді від ТОВ «Львівгаз Збут» не надійшло. Відтак просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
       Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року позов задоволено.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь ОСОБА_1  переплачені кошти за газ у сумі - 3 488 (три тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 52 коп. та 272 (двісті сімдесят дві) грн. 01 коп. інфляційних втрат.
       Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь держави - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.
       Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь ОСОБА_1 - 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу.
       Рішення суду оскаржило ТзОВ «Львівгаз Збут», подавши апеляційну скаргу.
       Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Зазначає, що суд розглянув дану справу та виніс рішення з грубим порушенням норм процесуального права, не взяв до уваги пояснення відповідача, та взагалі не долучив їх до матеріалів справи.
       Вказує, що Товариство повідомляло позивача що для повернення з ос.рахунку коштів переплати в сумі 3202, 31 грн. їй необхідно повторно звернутись на адресу Товариства та надати копії оплачених квитанцій за період з 22.03.2016р. до 22.01.2018р. або підтвердження банку про стягнення таких коштів з рахунку позивача.
       Вважає, що позовні вимоги позивача є передчасними, оскільки Товариством жодних прав чи законних інтересів позивача не порушувало.
       Також вважає, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним з ціною позову, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко В.В. подав відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
       Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01). 
       Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.        Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Фактичні обставини справи, встановлені судом.
       Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру № 05045-3 від 31.05.1996 року Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів стверджується те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).
       З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1  (а.с. 14-15), зазначене стверджується і отриманою судом 09.11.2022 року на запит Інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, де вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1  (а.с. 40). Вказане також підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Левандівка» (а.с. 30).
       Копією Витягу з особистого кабінету 104.ua «Плата за газ» із історії розрахунків за особовим рахунком №  НОМЕР_1 стверджується, що станом на січень 2021 року переплата за газ становила 2 707 грн. 40 коп., станом на вересень 2022 року - 3 488 грн. 52 коп. (а.с. 15а).
       Копією Листа РГК «Львівгаз» № 790-ЛВ-13478-0821 від 25.08.2021 року надано відповідь позивачу за результатами його зверненням на «урядову гарячу лінію», та вказано, що з 2015 року постачанням газу займається ТОВ «Львівгаз Збут», відтак рекомендовано звернутися саме до ТОВ «Львівгаз Збут» з питанням повернення коштів, оплачених за спожитий газ. Також повідомлено, що станом на 14.06.2021 року працівником товариства зафіксовані покази побутового лічильника та проведено корекцію показників лічильника і проведений перерахунок обсягу спожитого газу (а.с. 16-17).
       Також, копією листа РГК «Львівгаз» № 790-ЛВ-22518-1221 від 03.12.2021 року вказано, що 23.11.2021 року працівником товариства були зафіксовані показники побутового лічильника газу, тому відсутні підстави проведення перерахунку обсягу спожитого газу (а.с. 31).
       Заявою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Коваленко В. В. від 14.09.2022 року стверджується, що останній звернувся до директора ТОВ «Львівгаз Збут» Майк П. Р., у якій просить повернути надмірно сплачені кошти (переплату) у розмірі 3 488 грн. 52 коп. (а.с. 18-19).
       Витягом з поштового серверу про направлення електронних листів з документами стверджується факт направлення документів з додатками (підписаними електронним підписом) на електронну адресу ТОВ «Львівгаз Збут» office@lvgaszbut.104.ua, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншим працівникам ТОВ «Львівгаз Збут», також факт доставлення кореспонденції (а.с. 20-21).
       Із відповіді ТОВ «Львівгаз Збут» office@lvgaszbut.104.ua вбачається, що у відповідь на звернення ОСОБА_1 - ТОВ «Львівгаз Збут» просить надіслати документи повторно у форматі PDF, після чого була здійснена повторна відправка у зазначеному форматі документів.
       Позиція Апеляційного суду.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Врахувавши, що станом на 01.05.2022 року на особовому рахунку позивача ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) переплата за газ складала 3 488 грн. 52 коп., суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду зважаючи на наступне.
       Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.
       Відповідно до ч. 1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
       Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
       Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.
       Згідно п. 3 р. 1, п. 2 р. 3 «Правил постачання природного газу» затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за № 1382/27827 передбачено, що Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. При цьому Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
       Відносини між споживачами та оператором газорозподільних систем регулюються укладеним між ними Типовим договором затвердженим постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 є споживачем, а ТОВ «Львівгаз збут» - постачальником.
       Згідно п. 4 гл. 4 Розділу IX Кодексу ГРМ (у редакції на квітень 2018 року) побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов?язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п?яти діб (до 05 числа включно) надавати Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу неоснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об?єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об?єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об?єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням цього Кодексу. Якщо ж за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об?єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об?єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.
       Станом на 01.05.2022 року на особовому рахунку позивача ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) переплата за газ складала 3 488 грн. 52 коп.
       До апеляційної скарги ТзОВ «Львівгаз збут» надало відповідь адресовану ОСОБА_1 , в якій ним повідомлялось, що згідно п.24 розділу III Правил у разі переплати, сума переплати зараховується на наступний розрахунковий період або повертається на поточний період споживача на його письмову вимогу. 
       Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути переплачені кошти, зокрема 14 вересня 2022 року її представником було направлено документи з додатками (підписаними електронним підписом) на електронну адресу ТОВ «Львівгаз Збут» office@lvgaszbut.104.ua, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншим працівникам ТОВ «Львівгаз Збут», також факт доставлення кореспонденції (а.с. 20-21). Із відповіді ТОВ «Львівгаз Збут» office@lvgaszbut.104.ua, в тому числі у форматі PDF.
       Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Оцінюючи докази в сукупності та враховуючи те, що по особовому рахунку позивача існує переплата в сумі 3 488 грн. 52 коп., що фактично не спростовано представниками відповідача, а тому сплачені позивачем кошти в розмірі слід стягнути з відповідача.
       Враховуючи, що кошти ОСОБА_1 так і не були повернуті, вона скористалась правом на звернення до суду за захистом своїх прав, а тому доводи апеляційної скарги про передчасність звернення до суду є безпідставними.
        ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх порушених прав внаслідок неправомірних дій відповідача, що зумовило необхідність отримання професійної правничої допомоги, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» - залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 січня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 06 липня 2023року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.