ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року 

справа № 712/10576/22		
провадження № 22-ц/821/1116/23		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В., 
секретаря - Сергун Т. М., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі :  Черкаська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, у складі: головуючої судді Скляренко В. М., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звенувся в суд з позовом до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, ДКС України про відшкодування шкоди.
Позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 1 300 000 грн в якості компенсації моральної шкоди та 10 699,52 грн компенсації матеріальної шкоди.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, ДКС України про відшкодування шкоди, задоволено частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 477 710 грн.
В іншій частині позову, відмовлено.
20 квітня 2023 року ОСОБА_1 до місцевого суду скерована заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій заявлено вимогу про відшкодування йому витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн за рахунок коштів Черкаської обласної прокуратури.
Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, задоволено частково.
Доповнено рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року у справі № 712/10576/22 таким абзацом: стягнути з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що в даному випадку ціна позову складала        1 310 699,52 грн, але позовні вимоги були задоволені судом частково на суму 477 710 грн, що складає 36% від заявлених позовних вимог.
За наведених обставин, беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 3 500 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.
В апеляційній скарзі, поданій 13 червня 2023 року ОСОБА_1 просив суд скасувати додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року в частині відмови у задоволенні заявлених вимог та постановити нове судове рішення яким задовольнити вимоги про розподіл судових витрат в повному об`ємі. 
При цьому ОСОБА_1 зазначено, що ним подано до суду апеляційну скаргу на основне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року у приведеній справі. Скаржник не погоджується з висновками суду викладеними у додатковому рішенні, щодо не співмірності заявлених до стягнення судових витрат фактичним обставинам справи. Так, загальна ціна позову становить 1 310 699,52 грн, судом позов задоволено на суму 477 710 грн, що становить близько 36% від суми заявлених позовних вимог. Із заявлених до стягнення 20 000 грн судом першої інстанції стягнуто         3 500 грн, що становить 17,5 % від заявлених. Зменшення заявлених судових витрат мотивоване їх не співмірністю зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним для його виконання. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники мають право на користування правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом, крім випадків встановлених законом.  
Обов`язок доведення не співміроності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, що узгоджується з нормами ч. 5 ст. 137 ЦПК України. В той же час у наведеній справі відповідачами не подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Представником відповідача – Черкаської обласної прокуратури надано до суду відзив на клопотання про винесення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат. Представником іншого відповідача – Офісом Генерального прокурора надано суду першої інстанції заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Обидва зазначених документа містять загальну незгоду з ухваленням додаткового рішення. Доводи обох відповідачів, що викладені у відзиві та запереченнях є загальними і абстрактними. Пояснення не містять прохальної частини, з якої вбачається що кожен з відповідачів просить зменшити заявлені витрати на який саме розмір. Жодного доказу до заяви та клопотання не додано. Відтак, зменшивши розмір судових витрат місцевий суд порушив засади диспозитивності, змагальності сторін, їх рівність перед судом, ухвалив приведене рішення за відсутності клопотання про зменшення витрат та явно вийшов за межі доводів відповідачів, що викладені у запереченні та  відзиві відповідно, в чому вбачається істотне порушення вимог ст. 2, 12, 88, 137 ЦПК України. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ДКС України зазначила, що за її переконанням, додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року є законним та обґрунтованим, яке за результатами апеляційного перегляду справи належить залишити без змін.
Автор відзиву зазначив, що позивач є практикуючим адвокатом і, відповідно, володіє належним рівнем компетентності щодо забезпечення реалізації процесуальних прав
під час судового провадження, тому присуджений до стягнення  розмір витрат на правничу допомогу, що становить 3 500 грн є цілком  вмотивованим. 
Додатково наголосив, що реальна правнича допомога скаржнику обмежилась виключно консультаціями та складанням позовної заяви з додатками, оскільки представник позивача не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Черкаською обласною прокуратурою зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення у приведеній справі не заслуговують на грунтовну увагу оскільки, зокрема його аргументи про відсутності клопотань зі сторони відповідачів про зменшення судових витрат не відповідають дійсності. Так Черкаською обласною прокуратурою в ході розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення  подано відзив на вказану заяву в якій викладено повне заперечення , щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, з огляду на  те, що позивач  сам являється практикуючим адвокатом, володіє спеціальними знаннями в галузі права та може самостійно використовувати свій професійний потенціал, враховуючи, що вказана справа є досить типовою. Договір, акт та детальний опис робіт, наданих у даній справі начебто адвокатом Захарченко Н. О. взагалі викликають сумнів. 
На ряду з викладеним автор скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати, які зокрема складаються з витрат на професійну допомогу. Враховуючи наведене  вище, Черкаська обласна прокуратура просила залишити  оскаржуване додаткове рішення Придніпровського  районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року, без змін. 

У відзиві на апеляційну скаргу Офіс Генерального прокурора також виклав свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив залишити додаткове рішення у приведеній справі без змін. Місцевий суд грунтовно виходив з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру.
Заявлена ОСОБА_1 сума судових витрат в розмірі 20 000 грн, з огляду на те, що він сам є практикуючим адвокатом, володіючим належним рівнем компетентності, щодо забезпечення реалізації процесуальних прав під час судового провадження, не є співмірною та не відповідає принципу справедливості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції у вказаній справі  відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, ДКСУ про відшкодування шкоди. 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди – задоволено частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 477 710 грн.
В іншій частині позову, відмовлено.
20 квітня 2023 року на адресу суду місцевого надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
В якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2022 року з додатковою угодою до нього № 1 від 01 листопада 2022 року; рахунок-фактура № 1 від 01 листопада 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 10 квітня 2023 року; детальний опис робіт, виконаних адвокатом, складений 10 квітня 2023 року.
Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача  - Черкаської обласної прокуратури витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 20 000 грн.
Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року, що є предметом даного апеляційного перегляду, стягнуто з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року та додаткове Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року оскаржені ОСОБА_1 в апеляційному порядку.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року залишено без змін.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення, колегія суддів враховує і наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднано) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
В контексті наведеного, судова колегія зазначає, що місцевим судом зроблений мотивований висновок, щодо не обґрунтованості та не співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача в розмірі 20 000 грн з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. 
На ряду з викладеним судом взято до уваги, що сам позивач є практикуючим адвокатом і, відповідно, володіє належним рівнем компетентності щодо забезпечення реалізації процесуальних прав під час судового провадження.
Також враховано, що умовами договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом 01 листопада 2022 р. з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01 листопада 2022 р., було визначено фіксований розмір гонорару адвоката, а тому відсутність визначення у детальному описі робіт, виконаних адвокатом, інформації про витрати часу на надання таких послуг, на що акцентовано увагу відповідачів, не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу.
Обгрунтованими є висновки місцевого суду і в частині присудженого розміру витрат на правову допомогу в межах суми 3 500 грн, враховуючи при цьому  що ціна позову складала 1 310 699,52 грн, а позовні вимоги рішенням  місцевого суду були задоволені частково на суму 477 710 грн., що складає 36% від заявлених позовних вимог, враховуючи, що саме такий розмір є пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача. 
Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги на рахунок  неподання стороною відповідачів клопотань, щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу та з позиції скаржника, безпідставне  зменшення їх розміру судом з огляду на наступне. 
Місцевий суд оцінюючи обгрунтованість заяви позивача та заперечень відповідачів скерованих до місцевого суду, в яких вони виклали свої доводи, щодо повної відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу та, виходячи зі співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, прийшов до  мотивованого висновку про їх зменшення до суми, яка  визначена в резолютивній частині  оскаржуваного додаткового рішення. 
Підстав для збільшення розміру стягуваних витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи в тому числі і той факт, що постановою Черкаського апеляційного  суду від 21 серпня 2023 року рішення  Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року у наведеній справі, залишено  без змін, у судової колегії, відсутні.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови  складено 21 серпня 2023 року. 

Головуючий                                                                                  Л. І. Василенко

Судді:                                                                                            В. Г. Бородійчук 

                                                                                                       Л. В. Нерушак