ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року	Львів	Справа № 308/3606/23 пров. № А/857/6010/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Хобор Р.Б., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2023 року у справі № 308/3606/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Управління патрульної поліції в Закарпатській області  Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАБ №584121 від 08.02.2022  про притягнення до адміністративної відповідальності, -
                                                     В С Т А Н О В И В:
18.02.2023 року ОСОБА_1 , звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №584121 від 08.02.2023 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моренко Владислав Ігорович до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та з наведених у ній підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 участі у розгляді справи №759/11009/22 Святошинським районним судом не приймала та про те, що її позбавлено права керування не знала, про розгляд справи вона не повідомлялась, а постанова Святошинського районного суду від 29.09.2022 року по справі №759/11009/22 їй не надходила. Зазначає, що після накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. захисником ОСОБА_1 адвокатом Мітюріним С.О. 14.02.2023 року до Святошинського районного суду м. Києва було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №759/11009/22. а 16.02.2023 року здійснено ознайомлення з такими матеріалами, про що свідчить відмітка на клопотанні від 14.02.2023 року. Зазначає, що в матеріалах справи №759/11009/22 відсутні докази передбачені вимогами КУпАП щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд вищевказаної справи. Окрім того, на (а.с. 10), судової справи №759/11009/22 міститься супровідний лист щодо направлення постанови від 29.09.2022 року, а також конверт з рекомендованим повідомленням. Зазначає, що з рекомендованого повідомлення та конверту вбачається, що постанова по справі №759/11009/22 не була вручена ОСОБА_1 , а повернулась до Святошинського районного суду м. Києва. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази інформування ОСОБА_1 як про дату розгляду справи так і про притягнення до адміністративної відповідальності, а отже про час та місце розгляду справи про накладення штрафу та результати такого розгляду ОСОБА_1 не повідомлялась та не знала про накладення щодо неї адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Окрім того, ОСОБА_1 наголосила поліцейському, що має водійське посвідчення у додатку дія та повідомила, що там відсутні будь-які відомості щодо позбавлення її права керування транспортним засобом та притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (копія скріншотів додається). Зазначає, що доказів про те, що ОСОБА_1 була обізнанана зі змістом постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022 у справі N 759/11009/22 матеріали справи не містять, а працівником патрульної поліції не було взято до уваги твердження ОСОБА_1 про відсутність будь-яких записів у додатку «ДІЯ» про позбавлення її права керування та накладення будь-яких інших адміністративних стягнень, що позбавляють ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, документи та відомості в якому відповідно до Закону прирівнюються фізичним документам. Також зазначає, що з матеріалами справи № 759/11009/22 адвокат Мітюрін С.О., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , ознайомився лише 16.02.2023 року. Тому, вважає, що станом на 08.02.2023 року докази обізнаності ОСОБА_1 про притягнення її до відповідальності внаслідок скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - відсутні.
Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі просив таку задовольнити.
Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки представника в судове засідання не забезпечив,  що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України  не перешкоджає розгляду справи без його участі.  
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелятна, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, БАБ №584121 від 08.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що особою, яка її винесла, було встановлено, що «08.02.2023 року 09 год. 20 хв. на автодорозі Н 09, 34 км, водій транспортного засобу Infiniti FX35», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та перевищила швидкісний режим у населеному пункті, їхала зі швидкістю 79 км/год та перевищила швидкісний режим на 29 км/год, прилад TruCam ТС 008401, 
Також було з`ясовано, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022 у справі №759/11009/22 була позбавлена права керувати транспортними засобами, чим порушила п.2.1.а, 12.4 ПДР України».
В графі 8 оскаржуваної постанови «Права за ст.268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП мені роз`яснено» наявний особистий підпис особи, відносно якої складено постанову.
Також в матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2022 року серії ААД № 153197 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 09.07.2022 року о 22 год. 04 хв. ОСОБА_1 рухалась в м. Києві по вул. Ріхарда Зорге, 9 транспортним засобом мотоциклом «Сузукі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам, порушення мови) та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилась, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №472002. Ознайомитися з місцем та часом розгляду справи ОСОБА_2 відмовилася.
Про час та місце розгляду справи №759/11009/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлялася 07.09.2022 секретарем судового засідання Святошинського районного суді м. Києва на номер телефону НОМЕР_3 , про що складена відповідна телефонограма.
З матеріалів справи встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року по справі №759/11009/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та застосовано відносно неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Як вірно встанволено судом першої інстанції постанова Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року по справі №759/11009/22 не вручена ОСОБА_1 органом поштового зв`язку, повернута на адресу суду із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання».
З скріншотів з застосунку «ДІЯ» позивача ОСОБА_1 стверджено про відсутність інформації про накладення на останню адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008401, підтверджено факт руху автомобіля, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 79 км/год.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26699 від 02.12.2022, чинним до 02.12.2023, стверджено, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008401 виробництва Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Окрім цього в матеріалах справи наявні сертифікат перевірки типу засобів вимірюваної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241/18 REV.0, дійсний до 26.12.2028; експертний висновок, виданий 24.12.2020 року державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, відповідно до якого в об`єкті експертизи лазерному вимірювачу швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений в п.5.1. ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015.
ОСОБА_1 не погодившись з постановою серії БАБ №584121 від 08.02.2022  про притягнення до адміністративної відповідальності звернулась в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів зазначає наступне. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Пунктом 1.9 розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відтак суд першої інсатнції вірно зазначив, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Як вірно зазначено судом першої інсатнції, лазерний вимірювач швидкості TruCam є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, а також листа ДП «Укрметтестстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, факт руху автомобіля, яким керувала позивач зі швидкістю 79 км/год, підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008401, який отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірюваної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241/18 REV.0, дійсний до 26.12.2028. Можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого 24.12.2020 року державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав стверджувати, що факт руху автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_4 , яким керувала позивач зі швидкістю 79км/год у межах населеного пункту Заріччя Закарпатської області, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому керований позивачем транспортний засіб був правомірно зупинений працівниками поліції.
Позивач стверджує, що вона не була обізнана про існування постанови суду відносно неї, якою її позбавлено права керування транспортними засобами, зокрема про розгляд справи її повідомлено не було, постанова суду їй не надходила, в застосунку «ДІЯ» відсутні будь - які записи про позбавлення її права керування. З матеріалами справи № 759/11009/22 її представник адвокат Мітюрін С.О. ознайомився лише 16.02.2022., тому вважає, що її вина та умисел у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відсутні.
Разом з тим судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не спростовано факту того, що вона 09.07.2022 року о 22 год. 04 хв. рухалась в м. Києві по вул. Ріхарда Зорге, 9 транспортним засобом мотоциклом «Сузукі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам, порушення мови) та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилась, внаслідок чого працівниками поліції 09.07.2022 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №153197. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що хоча ОСОБА_2 відмовилася ознайомитися з місцем та часом розгляду справи, про що наявна відмітка в протоколі, про факт складання протоколу щодо неї позивачу було відомо, отже, остання повинна була очікувати на розгляд справи щодо неї судом, встановленим законом.
Як вже було зазначено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року по справі №759/11009/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Також, в Єдиному реєстрі судових рішень наявна постанова Київського апеляційного суду по справі №759/11009/22, якою апеляційну скаргу адвоката Мітюріна С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернуто особі, яка її подала.
Відтак суд першої інстанції зробив вірний висновок, що факт позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік підтверджено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2022, яка набрала законної сили.
Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2022 року у справі  № 640/16613/21, зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 КАС України.
Таким чином суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач, усвідомлюючи факт складання 09.07.2022 року щодо неї протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, мала цікавитись ходом справи та її результатами, а поведінка позивача, яка з 09.07.2022 року, тобто з моменту складання протоколу, і до 08.02.2023 не поцікавилася результатом розгляду справи, свідчить про її незацікавленість у результаті розгляду такої.
Щодо доводів позивача стосовно того, що сповіщення про накладення штрафу в застосунку «ДІЯ» їй не приходило, суд оцінює критично, так як за загальнорозповсюдженою інформацією в мережі Інтернет, з 24 лютого 2022 року від початку повномасштабного вторгнення Росії на територію України така послуга в застосунку «ДІЯ» була тимчасово відключена.
Крім цього суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не позбавлена була дізнатися про накладене на неї адміністративне стягнення за допомогою офіційного сайту МВС України; офіційного мобільного застосунку МВС України - "Штрафи ПДР" на Android та IOS; телеграм-бота "Штрафи ПДР".
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що оскільки строк позбавлення права керування транспортним засобом на момент зупинки автомобіля позивача 08.02.2023 не закінчився, тому позивач не мала права керувати транспортним засобом, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку, що відповідач під час прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП діяв відповідно до покладених на нього повноважень, постанова прийнята з дотриманням положень діючого законодавства України, що є підставою для відмови у позові.
Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2023 року у справі №308/3606/23без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 11.09.2023