ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року	Львів	Справа № 569/5796/23 пров. № А/857/7776/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.
при секретарі судового засідання:                 Кардаш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.04.2023 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Кучиної Н.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Романа В`ячеславовича про скасування постанови,-
                                                    ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Романа В`ячеславовича про скасування постанови.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 01.03.2023 року інспектором з паркування було складено повідомлення серії RVN № 005297 за ч. 3ст. 122 КУпАПта щодо нього 02 березня 2023 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 005297 за ч. 3ст. 122 КУпАП(далі - постанова) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Вважає дану постанову незаконною, винесеною без врахування дійсних обставин справи, а також без дотримання його прав визначених чинним законодавством, оскільки, правил дорожнього руху України не порушував, через те, що інспектором не здійснювався замір відстані, між його транспортним засобом та будівлею. Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.04.2023 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 005297 від 02.03.2023 р., про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень 00 копійок. Звільнено   ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП в зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Провадження по справі про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрито.
Рішення суду першої інстанції оскаржив Департамент муніципальної варти Рівненської міської. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2023 року інспектором Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Р.В. складено оскаржувану постанову серії RVN № 005297, із змісту якої вбачається, що 02.03.2023 року о10 год. 43 хв. за адресою: м. Рівне, вул. Данила Галицького, 6, особа, яка керувала автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила стоянки, а саме здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, чим порушивп. 15.10 «в» ПДРУкраїни та ч. 3ст. 122 КУпАП.
Згідно п. п. 15.10 «в» розділу 15 ПДР стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Законута актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Транспортний засіб здійснив стоянку на тротуарі більше як на 10 хв.
Дана обставина об`єктивно підтверджується даними із print screen адміністративних матеріалів розташованих на сайті Рівненської міської ради (далі - фотознімки), з якої вбачається, що вказаний автомобіль здійснив стоянку на тротуарі більш як на 10 хв.
На усіх фотознімках зображено один і той же транспортний засіб, який належить позивачу. 
Факт стоянки не заперечується позивачем у даній позовній заяві.
Як вважає позивач, що інспектором з паркування не було здійснено замірів відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. На фотознімку, зробленому 01 березня 2023 року о 10:33:08, чітко видно зроблений інспектором з паркування показник відстані 0,772 m.
Належним доказом вказаного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджує факт стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 м.
Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 50, про що зазначено у постанові.
Автомобіль позивача, що стоїть на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, що є прямим порушенням п. 15.10 «в» ПДР України. Таким чином, в діях позивача наявних склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУАП.
Факт стоянки на тротуарі не заперечується самим позивачем, а матеріалами справи доведено, що така стоянка була здійснена на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 м, що свідчить про порушення позивачем вимог пункту п. 15.10 «в» ПДР України.
При вирішенні даного спору суд звертає увагу на те, що відомості про попередні притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, дії позивача не завдали реальної шкоди, позивач не працює, оскільки здійснює догляд за особою, яка є інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка Департаменту соціальної політики № 134 від 16 березня 2023 року та автобоміль позивача перебував за місцем проживання його матері, яка є особою похилого віку, оскільки позивач здіснив зупинку автомобіля для висадки та проведення до квартири своєї матері, суд вважає, що зазначені обставини є підставою для звільнення особи від відповідальності в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, і для виправлення особи та повторення таких дій в майбутньому, для першого разу, було б достатньо обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: зокрема, скасовує постанову і закриває провадження в справі.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно скасував оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрив та звільнив останнього на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.04.2023 року у справі №569/5796/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 05.07.2023