ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5128/23 Справа № 210/4720/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/4720/22
провадження № 22-ц/803/5128/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання – Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:
заявник –  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/4720/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року,
за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,
на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року (суддя Літвіненко Н.А.),постановлену в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 09 березня 2023 року,–

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, м. Дніпро. Відповідно до інформації, викладеної в повідомленні Комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради від 03.05.2019 року за № 788, «в журналі приймального відділення 9 МКЛ записано, що ОСОБА_2 , 1960 року народження, 27 травня 1984 року о 6.30 год. поступила до пологового будинку АДРЕСА_1 з дитиною. Зі слів жінки вона народила дома 27 травня 1984 року о 5.05 год. живого доношеного хлопчика. 01 червня 1984 року виписана з дитиною». Починаючи з дня народження та до 11 липня 2006 року заявник проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету Клименко Д.В. 3 1996 року по 1998 рік заявник навчався в Комунальному закладі «Підгородненського навчально-виховного комплексу № 3», що підтверджується довідкою № 55 від 17.05.2019 року. 3 01 вересня 2010 року по 25 червня 2011 року навчався у Криворізькому навчальному центрі № 80 за професією електрогазозварник, що підтверджується копією свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серія НОМЕР_1 , додатком до свідоцтва № НОМЕР_2 . 3 11 липня 2006 року по 26 вересня 2016 року відбував покарання в установах державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується копією довідки про звільнення серія ДНП № 36118. 28 січня 2020 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, справа № 210/2959/19, встановлений факт народження дитини, ОСОБА_1 , громадянина України, чоловічої статі, у пологовому будинку АДРЕСА_1 , України, ОСОБА_2 , 1960 року народження, з внесенням відомості в державний реєстр актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомості про батьків вказати: батько – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року заявником отримано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 13 березня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 04 складений 05 березня 2020 року. Його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації смертей 16 травня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 4176, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 березня 2007 року. Батько – ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 13 лютого 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 1405, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 березня 2007 року. В січні 2021 року він звертався до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі з заявою про отримання паспорта громадянина України, на що отримав відмову з посиланням на відсутність судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У вересні 2021 року він звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про отримання паспорта громадянина України, на що також отримав відмову з посиланням на відсутність судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Враховуючи вищезазначені обставини, просить встановити факт свого постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду мотивоване тим, що законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується те, що заявник у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а також те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ 

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт постійного проживання в неповнолітньому віці ОСОБА_1 на території України саме станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, не вбачається й факт проживання його батьків станом на 24 серпня 1991 року.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року у цивільній справі №210/2959/19 встановлено факт народження дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, чоловічої статі, у пологовому будинку АДРЕСА_1 , України, ОСОБА_2 , 1960 року народження, та внесено відповідні відомості в державний реєстр актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомості про батьків зобов`язано вказати: батько – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили.

Відповідно до довідки голови квартального комітету Клименко Д.В., ОСОБА_1 , починаючи з дня народження та до ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою від 17.05.2019 року №55, виданою Комунальним закладом «Підгородненського навчально-виховного комплексу № 3 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області», ОСОБА_1 з 1996 року по 1998 рік навчався в Комунальному закладі «Підгородненського навчально-виховного комплексу № 3».

ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року по 25 червня 2011 року навчався у Криворізькому навчальному центрі № 80 за професією електрогазозварник, що підтверджується копією свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серія НОМЕР_1 , додатком до свідоцтва № НОМЕР_2 .

3 11 липня 2006 року по 26 вересня 2016 року заявник відбував покарання в установах державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується копією довідки про звільнення серія ДНП № 36118.

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі з заявою про отримання паспорта громадянина України, на що отримав відмову з посиланням на відсутність судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У вересні 2021 року заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про отримання паспорта громадянина України, на що також отримав відмову з посиланням на відсутність судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до листа Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14.02.2023 року №81, наданого представником заінтересованої особи, відомості про реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_3 відсутні. Крім того, відомості про реєстрацію на гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні. Інформація стосовно реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відсутня.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується те, що заявник у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а також те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного випливає, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Пунктом 7 Порядку визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498 св 20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116 св 20), від 02 червня 2021 року у справі № 125/1472/19 (провадження № 61-8866 св 20).

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (частина перша статті 319 ЦПК України).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 випливає, що метою встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є отримання заявником паспорта громадянина України в порядку встановлення належності громадянства України.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, апеляційний суд доходить висновку, що надані заявником ОСОБА_1 докази на підтвердження доводів його заяви, не містять інформації постійного його проживання на території України саме станом на 24 серпня 1991 року.

Зокрема, встановлений рішенням суду від 28 січня 2020 року у справі № 210/2959/19 факт народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_10 в пологовому будинку АДРЕСА_1 не може бути доказом проживання ОСОБА_1 на території України станом на 1991 рік.

В свою чергу, надані ОСОБА_1 довідка Підгородненського навчально-виховного комплексу № 3 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – Дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 55 від 17.05.2019 року та свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації з додатками до нього, видане Криворізьким навчальним центром № 80, також не можуть бути доказом факту проживання заявника на території України станом на 1991 рік, оскільки містять інші періоди його навчання в зазначених школі та навчальному центрі.

Також не є належним та беззаперечним доказом ксерокопія довідки, підписана головою квартального комітету Клименко Д.В., в якій зазначається про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з дня народження до ІНФОРМАЦІЯ_8 проживав за адресою АДРЕСА_2 . Дана довідка не містить дати її складання, крім того, не може безумовно свідчити про факт проживання заявника у спірний період.

Апеляційний суд враховує, що станом на 1991 рік, ОСОБА_1 був неповнолітнім. Проте, заявником так само не надано доказів й стосовно проживання його батьків в Україні в зазначений період. До того ж, згідно з відповіддю Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області відділу з організації надання адміністративних послуг від 14.02.2023 року № 81, яка булу надана заінтересованою особою під час розгляду справи в суді першої інстанції, у відділі з організації надання адміністративних послуг згідно картотеки, яка є в наявності та в реєстрі територіальної громади, відомості про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (батька заявника) за адресою АДРЕСА_3 , відсутні. Відомості про реєстрацію на гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (матері заявника) та самого ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , також відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в даному випадку неможливо встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 1991 рік на підставі доказів, які не містять інформації щодо такого проживання як батьків заявника, так і саме відносно особи, яка безпосередньо звернулася із заявою про встановлення такого факту.

Такий висновок суду апеляційного суду відповідає позиції, викладеній Верховним Судом в аналогічних справах, зокрема в постанові від 21 липня 2021 року у справі № 740/4027/20 та від 25 травня 2022 року у справі № 521/21665/18.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 , взяв до уваги докази, які не містять інформації про постійне проживання заявником на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Згідно із частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко

Судді                                                                         О.А. Мірута

                                                                               Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 12 липня 2023року.

Головуючий                                 О.О. Тимченко