Справа № 449/403/18                                                Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1818/23                                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       27 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2023 року, у справі за заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із заявою, в якій просило поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документу №449/403/18 від 10 травня 2019 року, виданого Перемишлянським районним судом Львівської області, та видати дублікат виконавчого документу № 449/403/18 від 10 травня 2019 року, виданого Перемишлянським районним судом Львівської області.
Заява обґрунтована тим, що 10 травня 2019 року Перемишлянський районного суду Львівської області видав виконавчий документ №449/403/18 за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк». При підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС – виконавчий лист було втрачено. Посилається на те, що пошуки не призвели до позитивного результату. Докази втрати, непред`явлення на виконання виконавчого документа додають до заяви.
Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2023 року в задоволенні заяви АБ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 449/403/18 від 10 травня 2019року та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання – відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що заявником не надано доказів втрати виконавчого листа та не зазначено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
В червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило ухвалу суду, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2023 року та постанови нову, якою задовольнити заяву АТ КБ «ПриватБанк».
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, адже через введення на території України правового режиму воєнного стану, який діє і на даний час, цей строк перерваний та встановлюється з дня припинення або скасування воєнного стану. Зазначає також про те, що сам факт відсутності виконавчого документа в органі державної виконавчої служби та у стягувача, що ним доведено, свідчить про те, що його було втрачено. Наведене також не враховано місцевим судом під час постановлення оскаржуваної ухвали.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів вважає, що, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, у відповідності до приписів частини другої статті 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що заочним рішенням Перем6ишлянського районного суду Львівської області від 27 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» - 43 047 грн. 55 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 1 762 грн 00 коп.
Рішення суду набрало законної сили 29 жовтня 2018 року.
На виконання рішення суду, 10 травня 2019року Перемишлянським районним судом Львівської області видано виконавчі листи про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 4 3047 грн. 55 коп. та судових витрат в розмірі 1 762 грн 00 коп.
Згідно постанови головного державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Жовнір Г.Й. від 23 грудня 2019 року виконавчий лист № 449/403/18, виданий Перемишлянським районним судом 29 жовтня 2018року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриваБанк» - 43 047 грн 55 коп. повернуто стягувачу, на підставі положень пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з актом КБ «ПриватБанк» від 21 березня 2023 року № 3/38 за результатами проведеної звірки отриманих в період 2019-2023 років і фактично наявних (не пред`явлених в орган Державної виконавчої служби України) виконавчих листів, виявлено факт втрати виконавчого листа про примусове виконання рішення Перемишлянського районного суду Львівської області по справі № 449/403/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Виконавчий лист втрачено і на виконанні в органах Державної виконавчої служби не перебуває.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина друга статті Закону України «Про виконавче провадження»).
Частинами четвертою, п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до положень пункту 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та триває дотепер.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 47 та 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) викладено такі висновки:
«47. Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
47. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».
Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2023 року у cправі № 910/5925/15-г.
В постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 (провадження № 61-8286св20), на які заявник послався у апеляційній скарзі, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що: «Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Оскільки з матеріалів справи убачається доведеним факт втрати виконавчого листа не з вини банку, адже такий відсутній як у стягувача, так і в органі державної виконавчої служби чи у приватного виконавця, а строк пред`явлення його до виконання вважається перерваним, і протягом цього строку банком подано заяву про видачу дубліката виконавчого листа, виданого на виконання рішення, яке залишається невиконаним, невірним є висновок місцевого суду про відмову в задоволенні заяви.
Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосованих у даній справі норм права, наведених вище, враховуючи фактичні обставини справи, що переглядається, зокрема, що строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання вважається перерваним в силу вимог закону, в задоволенні вимог заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.
За обставин встановлення факту втрати виконавчого листа, враховуючи, що стягувач не втратив інтерес до примусового виконання рішення суду, колегія суддів доходить висновку про видачу дубліката виконавчого листа у справі, що переглядається.
З урахуванням встановлених в цій справі обставин колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку відмова у видачі дубліката виконавчого листа призвела до порушення права стягувача на справедливий суд, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на результати розгляду апеляційної скарги, з боржника на користь особи, яка подала апеляційну скаргу слід стягнути сплачений за її подання судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 1 342 грн 00 коп.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2023 року скасувати, постановити нове судове рішення.
Заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа задовольнити частково.
Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 449/403/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 43 047 грн. 55 коп.
В задоволенні заяви акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу від 10 травня 2019 року виданого Перемишлянським районним судом Львівської області відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 342 (одну тисячу триста сорок дві) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                        С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич