ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року 
м. Київ
справа № 750/14351/17
адміністративне провадження № К/9901/62453/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
суддя-доповідач - Стародуб О.П.
судді:  Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівської міської ради 
на  рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018  (суддя -  Заяць О.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 (головуючий суддя - Сорочко Є.О., судді: Літвіна Н.М., Федотов І.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Чернігівської міської ради № 21/VII-22 від 29.06.2017 в частині відмови в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га, для городництва (на умовах оренди); 
- зобов`язання Чернігівської міської ради видати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,00476 га, для городництва (на умовах оренди).
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в квітні 2016 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,04776 га, розташованої у АДРЕСА_1 , призначеної для городництва.
Листами від 05.07.2016 та від 12.10.2016, підписаними начальником управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, позивачу повідомлено про те, що питання дозволу включено до проекту рішення міської ради №9/VІІ, але 30.06.2016 на засіданні сесії міської ради вказане питання не набрало необхідної кількості голосів, а тому знято з розгляду.
13.01.2017 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про зобов`язання відповідача розглянути по суті його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0476 га, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для городництва, та ухвалити за наслідками такого розгляду відповідне рішення.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.01.2017 у справі № 750/423/17 позов задоволено. Зобов`язано Чернігівську міську раду розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0476 га, розташованої за АДРЕСА_1 , призначеної для городництва, та ухвалити мотивоване рішення по суті порушеного в заяві питання.
Пунктом 4 рішення Чернігівської міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва» від 28.02.2017 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0476 га, для городництва (на умовах оренди).
07.04.2017 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення Чернігівської міської ради від 28.02.2017 №16/VІІ-21 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га для городництва (на умовах оренди) та зобов`язання Чернігівської міської ради на найближчій сесії повторно розглянути по суті заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га для городництва (на умовах оренди) ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Постановою Деснянського районного суду в м. Чернігові від 15.05.2017 по справі № 750/3617/17 позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано п. 4 рішення Чернігівської міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва» від 28 лютого 2017 року №16/VІІ-21 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га для городництва (на умовах оренди) та вирішено зобов`язати Чернігівську міську раду розглянути заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га для городництва (на умовах оренди) у відповідності та в порядку передбаченому чинним законодавством та прийняти мотивоване рішення за наслідками її розгляду.
Рішенням Чернігівської міської ради № 21/VІІ-22 від 29.06.2017 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по                             АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га, для городництва (на умовах оренди).
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.12.2017 передано справу до Чернігівського окружного адміністративного суду. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської міської № 21/VII-22 від 29.06.2017 в частині відмови в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0476 га, для городництва (на умовах оренди).
Зобов`язано Чернігівську міську раду  надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою:   АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,00476 га, для городництва (на умовах оренди).
Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500, 00 грн. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 змінено рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 в частині розподілу судових витрат та викладено абзац п`ятий резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі                          1500 грн».
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржуваний позивачем пункт оскаржуваного рішення не відповідає положенням Земельного кодексу України, оскільки рішення про відмову у задоволенні заяви було прийнято без мотивування та без зазначення підстав для такої відмови.
Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сторони у договорі про надання правової допомоги від 27.12.2017 визначили, що винагорода адвоката за надані згідно цього договору становить 1500 грн, яку власне і було сплачено позивачем згідно прибуткового касового ордеру від 27.12.2017. 
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги відповідач покликається на порушення судами попередніх інстанцій  норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.
Зокрема, покликається на те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є виключно компетенцією та дискреційними повноваженнями Чернігівської міської ради.
Також, відповідач не погоджується із розміром стягнутих витрат на професійну допомогу. 
Просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у  задоволенні позовних вимог. 
Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
За правилами частини 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що приймаючи рішення за наслідками розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачених законом підстав для відмови у наданні такого дозволу відповідач не навів. Не навів таких підстав відповідач і під час розгляду справи у суді.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та протиправності оскаржуваного рішення та прийняли рішення про відмову у задоволенні позову.
Покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зобов`язавши його прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку землеустрою, суди втрутились в його дискреційні повноваження є безпідставним, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно з законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі                                № 818/1591/18 та  від 12.07.2023 у справі №580/2457/19. 
Крім того, постановляючи рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір таких витрат та факт їх оплати підтверджено договором та прибутковим касовим ордером, відтак доводи касаційної скарги в цій частині також є безпідставними.
Доводи касаційної скарги в цілому не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до додаткової оцінки доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права,  суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій  - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Чернігівської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018   у справі № 750/14351/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується. 
Судді: Стародуб О.П. Єзеров А.А. Кравчук В.М.