КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/10062/23                                                                                       Головуючий 1-ї інстанції: Ясельський А.М.
Провадження №33/824/4140/2023                                                                     Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
06 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С.,  з секретарем судового засідання - Педенко К.Л.,          за участю: особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Шеремета О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 ,                   
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладенона нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.                                                                  Стягнуто судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.                                       Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.                                                                                                        В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі. Судом не враховані його пояснення про те, що в машині чекали на приїзд іншого водія, який би доставив авто додому. Викладені в рапорті працівника поліції обставини щодо керування транспортним засобом спростовуються відеозаписом, де зафіксовано як рухається службовий автомобіль, який зупиняється біля припаркованого автомобіля. На відеозаписі не зафіксовано проїзду на забороняючий дорожній знак, зупинку автомобіля саме під час керування. Не доведено належними доказами факту порушення ПДР, які б давали працівникам поліції право вимагати надання їм документів. Судом відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків, чим порушено право на захист. В матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази вини.                                                                      Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається, виходячи з наступного.                                                                                                          Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.                                                                                  Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.05.2023 приблизно о 10.25 годині, в м. Києві, по вул. Котельникова, 109, керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 1,63%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.                                                                                                                                       Вказані обставини та винуватість ОСОБА_1 , з чим погоджується і апеляційний суд, встановлена судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №144859 від 23.05.2023; результату приладу «Драгер» з показником 1,63 %о від 23.05.2023; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорту інспектора взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП; відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який був безпосередньо оглянутий в судовому засіданні.                      Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом є помилковими, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами, яким може бути і рапорт працівника поліції, яким посадова особа підтверджує певні факти.                                                                                       Відповідно до рапорту співробітника поліції, зміст якого спростовує ОСОБА_1 , екіпажем було зупинено транспортний засіб «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що він погодився та був проведений огляд із застосуванням приладу Драгер, результат огляду 1,63 %о. Об`єктивні підстави вважати вказаний рапорт неналежним чи недопустимим доказом, який містить неправдиві відомості, відсутні.                                                                                              З відеозапису встановлено, що стосовно ОСОБА_1 на місці працівниками поліції було винесено постанову за порушення Правил дорожнього руху України, проїзд на забороняючий знак 3.21. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував порушення ним ПДР України, не стверджував, що він не керував транспортним засобом. Навпаки, на запитання працівника поліції куди він їде, намагався пояснити. Під час ознайомлення зі змістом постанови працівник поліції озвучив суть правопорушення, що водій керував транспортним засобом, не виконав вимог знаку 3.21 ПДР України, що ОСОБА_1 не спростовував.                                                               Доводи апелянта про те, що відеозапис не відображає факту керування ним транспортним засобом та проїзду на забороняючий дорожній знак, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не мав виконувати, спростовуються наведеним рапортом співробітника поліції та змістом спілкування ОСОБА_1 і працівників поліції, що зафіксовано на відеозаписі. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що постанову за проїзд на забороняючий дорожній знак не оскаржував, що додатково підтверджує його згоду із встановленими фактами та свідчить про дотримання працівниками поліції вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».                                                        Протокол про адміністративне правопорушення від 23.05.2023 року ОСОБА_1 підписав без зауважень, заперечень про те, що він не керував транспортним засобом, не висловлював.          Та обставина, що судом першої інстанції не допитано свідків, не спростовує правильності та обґрунтованості висновку щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а наявних матеріалів у справі достатньо для розгляду справи по суті.                                                                                                                               З урахуванням наведеного, судове рішення в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 постановлено суддею місцевого суду з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, отже відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                    Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.                                            Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає
 
Суддя                                                                                                                                   Київського апеляційного суду                                                    В.С. Яковлева