Номер провадження: 22-ц/813/6590/23 
Справа № 521/3134/23
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого                 Сегеди С.М.,
суддів:                Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.,
 
розглянувши у порядку письмового  провадження  апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Плавича І.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                                        встановив:

09.02.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2109919757955 від 09.04.2021 року у розмірі 47 699,32 грн., а також судових витрат у справі.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 09.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №2109919757955 «Стандартний», відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 4 200,00 грн. (далі – Кредитний договір).
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за Кредитним договором № 2109919757955 від 09.04.2021 року (а.с.22-34).

Позивач обгрунтовував свої позовні вимоги тим, що внаслідок невиконання умов Кредитного договору у ОСОБА_1 станом на час звернення до суду з позовом виникла заборгованість у розмірі 47 699,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4 192,76 грн.; заборгованість за процентами – 26 462,58 грн.; заборгованість за простроченими процентами – 17 043,98 грн.(а.с.7).
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2109919757955 від 09.04.2021 року у розмірі 5 704,76 грн., з яких 4 192,76 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1 512,00 грн. – заборгованість за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 321,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено (а.с.81-86).

В апеляційній скарзі ТОВ «ДЕБТ ФОРС», яке є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», ставить питання про скасування заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.96-101).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 06.10.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження у даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 року (а.с.150), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.151-153).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи заборгованість за процентами у розмірі 1 512,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір процентів був погоджений сторонами під час укладення Кредитного договору (а.с.81-86). 

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
 Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (612 ч.1 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 09.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2109919757955 «Стандартний», відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 4 200,00 грн. (а.с.10-16).
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором № 2109919757955 від 09.04.2021 року (а.с.22-34).
Згідно договору від 09.03.2023 року про відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс», до останнього перейшло право вимоги, у тому числі за кредитним договором № 2109919757955 від 09.04.2021 року (а.с.110-120).

08.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та апелянтом - ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право вимоги, у тому числі за Кредитним договором № 2109919757955 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 (а.с.121-136).

З розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання умов Кредитного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість, у тому числі за процентами у розмірі 26 462,58 грн. та простроченими відсотками у сумі 17 043,98 грн. (а.с.7). 
Так, як вбачається з п. 1.4 вказаного Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:
a) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в);
д) тип процентної ставки – фіксована (а.с.10).
Разом з тим, із додатку № 1 до Кредитного договору вбачається, що відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 4 200,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1 512,00 грн.(а.с.15).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторонами при укладанні вказаного Кредитного договору було погоджено умови кредитування в частині сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1 512,00 грн., а тому не вбачає підстав для стягнення заборгованості за процентами та простроченими процентами у загальному розмірі 43 506,56 грн. 

Також слід зазначити, що оскаржуване судове рішення було ухвалено 29.03.2023 року, яким позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» було задоволено частково і позивач його в установленому законом порядку не оскаржував.
Зазначене судове рішення оскаржується ТОВ «ДЕБТ ФОРС», якому перейшли права вимоги до ОСОБА_1 уже після набрання судовим рішенням законної сили – 08 травня 2023 року (а.с.2121-128).

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                    постановив:  

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:                          С.М.Сегеда 

                                                                          Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький