УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 757/37125/22
провадження № 51-4257ск23
Верховний Суд колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року повернуто скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Печерської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 12014100100000949 від             04 лютого 2014 року.
Київський апеляційний суд ухвалою від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року - без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду ухвалою від 08 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного суду від  14 березня 2023 року.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до суду касаційної інстанції, у якій просить її скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Колегія суддів перевіривши касаційну скаргу з доданими матеріалами, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення ("Кромбах проти Франції").
Відповідно до ч. 3 ст. 379 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), за загальним правилом,ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.
Однак, ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень). Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно із оцінкою змісту виправленого судового рішення. 
Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися у тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.
Наведене узгоджується  з практикою Касаційного кримінального суду (наприклад, ухвали Верховного Суду від 03 червня 2019 року у справі № 757/5205/19, від 10 квітня 2023 року у справі № 456/1174/23, від 20 липня 2023 року у справі 761/28481/22).
Оскільки ухвала Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року,якою апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року - без змін, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, то і похідна від неї ухвала від                  08 травня 2023 рокупро виправлення описки у ній також не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня                   2023 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                        ОСОБА_3