ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2023 року                                                                                      Справа № 918/142/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача: Чухрай О.В., Гаврильчик М.А.
відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі №918/142/23 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.05.2023р. у справі №918/142/23, ухвалене суддею Романюком Р.В., повний текст рішення складено 15.05.2023 р.
за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" 
про зобов`язання вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, у якій просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" надати ОСОБА_1 завірені підписом уповноваженої особи ТОВ "Антарес" копії документів: річної фінансової звітності ТОВ "Антарес" за 2022 рік; документів бухгалтерського обліку ТОВ "Антарес" за період ІІІ – IV кварталів 2022 року; протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Антарес" від 23.07.2022 року.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.05.2023р. у справі №918/142/23 позов задоволено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС"  звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 10.05.2023р. у справі №918/142/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю. 
          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.05.2023р. у справі №918/142/23- залишено без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області - залишено без змін.
31.07.2023 р. до апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1  надійшла заява про винесення додаткового рішення. Зокрема, представник позивача просить  ухвалити додаткове рішення у справі №918/142/23, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи №918/142/23 у Північно-західному апеляційному господарському суді в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
          Відповідно до частини 1, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
          За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
          Заява про прийняття додаткової постанови разом із доказами понесених судових витрат була подана позивачем до Північно-західного апеляційного господарського суду 28.07.2023р.
          Зі змісту постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 вбачається, що повний текст вказаної постанови був складений 31.07.2023 року. 
          Відтак, колегією суддів встановлено дотримання позивачем строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому його заява про здійснення розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.
          Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 р. призначено судове засідання для розгляду заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі №918/142/23 на   "04" вересня 2023 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59  у  залі судових засідань №2.
           29.08.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" надійшло заперечення на заяву про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат, просить суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката  в Північно-західному апеляційному господарському суді по справі №918/142/23  з 10  000 грн до 2  000 грн.   
          У судовому засіданні, що відбулося 04.09.2023 року, позивач та представник позивача підтримав подану заяву та просить стягнути з відповідача 10  000 грн. витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи №918/142/23 у Північно-західному апеляційному господарському суді.
          Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.  
Розглянувши заявлене клопотання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.                        
Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати та конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
          Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем  разом із заявою про розподіл судових витрат було подано до суду копії: 1) договору №16 про надання правничої допомоги від 06.07.2023 р.; 2) акту виконаних робіт (надання юридичних послуг) від 27.07.2023; 3) рахунку №6 від 27.07.2023 р. на суму 10  000 грн., який виставлений  Адвокатським бюро «Михайла Гаврильчика» для Чухрай Олександра  Васильовича. 
          З доданий документів вбачається, що 06 липня 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Михайла Гаврильчика» укладено договір про надання правничої допомоги. 
Згідно п.1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокатське Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. 
Відповідно до п. 2.1.1 Договору Адвокатське Бюро зобов`язується надавати юридичну допомогу та представляти інтереси Клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №918/142/23 за апеляційною скаргою ТОВ «Антарес» на рішення Господарського суду Рівненської області від 10 травня 2023 року, що включає повний супровід справи в Північно-Західному апеляційному господарському суді. 
Відповідно до п.4.1 Договору, правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро. Клієнт оплачує в розмірі, 10 000 грн. (десять тисяч грн), що підтверджується актами приймання - передачі наданих послуг.
          Сторонами договору про надання правової допомоги від 06 липня 2023 року погоджено розмір гонорару адвоката — 10 000 грн. за надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №918/142/23 за апеляційною скаргою ТОВ «Антарес» на рішення Господарського суду Рівненської області від 10 травня 2023 року. 
На підтвердження вище вказаного,  27 липня 2023 року між сторонами підписано акт про надання юридичних послуг на суму 10 000 грн.. Також, 27 липня 2023 року АБ «МИХАЙЛА ГАВРИЛЬЧИКА» виставлено рахунок № 6 від 27 липня 2023 року на суму 10 000 грн.
          Матеріали справи також містять копію ордера серії ВК №1093159 від 06.07.2023 р., на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Гаврильчик Михайлом Адамовичем. Факт надання адвокатом Гаврильчик М.А. професійної правової допомоги позивачу підтверджується також матеріалами справи №918/142/23. Зокрема, з протоколу судового засідання від 27.07.2023 р.  вбачається, що адвокат Гаврильчик М.А. приймав участь у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, представником позивача надано до суду апеляційної інстанції докази щодо розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з остаточною вартістю правничої допомоги на суму 10 000 грн. 
Поряд з цим, відповідач по справі щодо стягнення заявленої суми витрат заперечує, подавши відповідні заперечення, де вказує на наявність підстав для зменшення розміру судових витрат до 2  000 грн. 
Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України  суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам     невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Згідно зі  ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Аналіз наведених норм частини четвертої    статті 126 ГПК України, а також  статті 129 цього Кодексу   дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд може зменшити суму судових витрат встановивши їх не співрозмірність характеру спору, ступеню її складності, наявність заперечень з боку відповідача стосовно суми стягнення, витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, та іншим обставинам, які мають істотне значення, незалежно від того, чи подавалося таке клопотання відповідачем.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі №915/237/18 та від 06.03.2019 по справі № 910/15357/17.
Ураховуючи наведене, взявши до уваги заперечення відповідача, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з визначених критеріїв та обставин справи, апеляційний суд частково задовольняє заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Виходячи з наведеного, враховуючи необхідність забезпечення балансу інтересів сторін у питанні відшкодування витрат, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які пов`язані з розглядом цієї справи, у зв`язку з чим вони     підлягають задоволенню частково у сумі 7 000 грн.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
                    
ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі №918/142/23 – задовольнити частково. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 3, офіс 305 код ЄДРПОУ 24173596) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяви відмовити.

Видачу наказу доручити Господарському суду Рівненської області.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/142/23  повернути Господарському суду Рівненської області

Повний текст постанови складений "05" вересня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.