ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2023 р.                                        Справа№ 910/676/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Агрикової  О.В. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023
у справі №910/676/23 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про визнання недійсним одностороннього правочину,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України                       (далі - Нафтогаз) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор) про визнання недійсним одностороннього правочину.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач заявою №ТОВВИХ-22-9239 від 30.08.2022 вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 63 145,49 грн за договором транспортування природного газу №012020/1912000543 від 30.12.2019, який не відповідає вимогам статті 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), адже така вимога не є безспірною.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/676/23 у задоволенні позову Нафтогазу відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачем в ході розгляду справи не було доведено наявності підстав для визнання одностороннього правочину у вигляді заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним.
Не погоджуючись із рішенням суду, Нафтогаз звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/676/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за нез`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказував, що нараховане відповідачем грошове зобов`язання у сумі 238 779 364,73 грн на момент зарахування було спірним (заперечувалося позивачем). Послуги транспортування газу в обсягах, зазначених Оператором в актах від 31.05.2022 №05-22/ТРАНЗИТ/РІК,                           №05-22/ТРАНЗИТ/МІСЯЦЬ, від 30.06.2022 №06-22/ТРАНЗИТ/РІК, від 31.07.2022 №07-ТРАНЗИТ/РІК, не надавались і не могли бути надані через форс-мажорні обставини, про які сам же відповідач і повідомив, а отже за відсутності факту та доказів надання спірних послуг Оператор не має права та підстав стверджувати, що у Нафтогазу є грошові зобов`язання з їх оплати на суму 238 779 364,73 грн. У розумінні приписів статті 222 Господарського кодексу України (далі - ГК України) звернення суб`єкта господарювання до іншого суб`єкта господарювання з письмовою претензією (листом-вимогою) є правовим спором, відтак взаємні претензії позивача до відповідача у листах, копії яких містяться в матеріалах цієї справи, доводять спірний характер зарахованих грошових вимог. З огляду на невиконання Нафтогазом грошового зобов`язання у сумі 238 779 364,73 грн, воно не може вважатися ані зустрічним, ані мати строку виконання.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 апеляційну скаргу Нафтогазу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В.,               Кравчука Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/676/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Нафтогазу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі № 910/676/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
24.05.2023 матеріали справи № 910/676/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Службовою запискою головуючого судді та розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1954/23 від 30.05.2023 у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/676/23.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/676/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Нафтогазу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі № 910/676/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.07.2023. Встановлено Оператору строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 16.06.2023.
Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, Оператор зауважив, що наявність у обох сторін заборгованості та її погашення відповідачем шляхом зарахування між сторонами зустрічних однорідних вимог згідно з приписами статей 203 ГК України, 601 ЦК України у формі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, відповідає вимогам чинного законодавства України щодо однорідності, зустрічності та настання строку для оплати, не порушує вимогу щодо безспірності, а також не суперечить умовам договору №012020/1912000543 від 30.12.2019. Відповідач зауважив, що нормами чинного законодавства та умовами вказаного договору визначено, що послуги транспортування природного газу надаються на умовах 100% попередньої оплати у розмірі вартості розподіленої потужності на період газового місяця, кварталу або року за 5 банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність. Крім того, відповідач вказав, що до предмета спору у справі №910/12377/22 не входить стягнення 63 145,49 грн вартості замовленої договірної потужності за газовий місяць-липень 2022 року та яка була зарахована у заяві №ТОВВИХ-22-9239 від 30.08.2022. Також, Оператор послався на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, відповідно до якої наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновку про безспірність заборгованості цього боржника. Отже, на думку відповідача, оспорюваний односторонній правочин відповідає вимогам статей 203 ГК України, 601 ЦК України.
У судовому засіданні 05.07.2023 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін. 
05.07.2023 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 
30.12.2019 між Оператором та Нафтогазом (далі по тексту договору - Замовник) укладено договір транспортування природного газу №012020/1912000543, відповідно до пункту 2.1. якого за цим договором оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/ або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби) (пункт 2.3. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 22.07.2020).
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (пункт 2.4. договору).
Відповідно до пунктів 2.5., 2.6. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі, а Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/ або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
За умовами пункту 2.7. договору в редакції додаткової угоди №2 від 17.04.2020, додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/ або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/ або протягом доби.
Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/ або протягом доби.
Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. (пункт 2.8. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 22.07.2020).
За вимогами пункту 6.1 договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/ або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (пункт 6.2. договору).
Відповідно до пункту 6.3. договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до пункту 8.2. договору в редакції додаткової угоди №6 від 22.11.2021, вартість договірної потужності замовника, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, та замовника послуг транспортування, який виконує функції постачальника "останньої надії", у рамках виконання цих функцій, на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.
Послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/ з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/ або року надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, крім випадків, передбачених цим пунктом.
У випадку якщо розподіл потужності за період газового місяця на переривчастій основі проводиться менше ніж за 5 банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату в розмірі вартості розподіленої потужності. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації на першу газову добу відповідного газового місяця надання послуг транспортування.
Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.
Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У разі якщо у платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, оператор зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла в попередніх періодах.
Сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/ відбирається до/ з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу є: 1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) - перед оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні - Замовник - перед Оператором; 2) у точках виходу відповідальним є Оператор - перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні - оператор - перед замовником.
У разі подачі у фізичній точці входу/ виходу природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата (пункт 10.4. договору).
Відповідно до пункту 10.6. договору розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.
Сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем (пункт 10.7. договору).
Відповідно до пункту 11.1. договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.
Оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику 2 примірника акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (пункт 11.2. договору).
За умовами пункту 11.3. договору замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.
Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (пункт 11.4. договору).
Згідно з пунктом 11.5 договору оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до 25 числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.
Цей договір набирає чинності з дня його укладання, а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 1.01.2020 включно на строк до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1. договору).
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що при виконанні договору №012020/1912000543 від 30.12.2019 оператором ГТС було порушено свої зобов`язання, а саме не дотримано параметрів якості природного газу у фізичній точці виходу Гребеники (ЕІС код 21Z000000000178Е).
Керуючись вимогами пунктів 10.1, 10.4, 10.6 та 10.7 договору позивач звернувся до відповідача з листом №24-1888/1.4-22 від 12.08.2022 "Щодо недотримання параметрів якості природного газу у липні 2022" та направив оператору ГТС розрахунок (акт) від 31.07.2022 №07-22/012020/1912000543/НАК про недотримання параметрів якості природного газу, переданого Оператором ГТС АТ "Молдовагаз" (Республіка Молдова), ЕІС код 21Z000000000178Е, по газопроводу "Шебелинка-Дніпропетровськ-Кривий Ріг-Ізмаїл" за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, та відповідний рахунок-фактуру до нього від 11.08.2022                             №07-22/01220/1912000543 для здійснення оператором ГТС на користь позивача додаткової оплати за недотримання параметрів якості природного газу у фізичній точці виходу Гребеники (ЕІС код 21Z000000000178Е) на суму 63 145,49 грн.
У відповідь відповідач надіслав на адресу позивача заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.08.2022 №ТОВВИХ-22-9239, в якій зазначав, що станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання Оператора перед Нафтогазом за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 №012020/1912000543 на підставі Розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром температури точки роси за вологою від 31.07.2022 №07-22/012020/1912000543/НАК на сумі 63 145,49 грн. Також станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання Нафтогазу перед Оператором за цим же договором та на підставі Додатку 1 до договору та акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 №07-22/ТРАНЗИТ/РІК в сумі 238779364,73 грн.
Вказаною заявою Оператор вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме заявив про припинення зобов`язань сторін за вказаним правочином у розмірі 63 145,49 грн. Після зарахування зустрічних однорідних вимог вказані грошові зобов`язання вважаються припиненими. Після здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаною заявою, залишок невиконаних грошових зобов`язань Нафтогазу перед Оператором за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 №012020/1912000543 та згідно Додатку 1 до договору і акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 №07-22/ТРАНЗИТ/РІК складатиме 238 716 219,24 грн.
Позивач не погоджується з вказаним одностороннім правочином з припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог та зазначає, що на момент зарахування був наявний спір між сторонами стосовно грошових зобов`язань у сумі 238779364,73 грн щодо змісту, розміру та умов виконання цих зобов`язань.
Оскільки відповідачем при вчиненні одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом надсилання на адресу Нафтогазу заяви №ТОВВИХ-22-9239 від 30.08.2022 не було дотримано вимог статті 601 ЦК України в частині зарахування вимоги відповідача, яка є спірною, що виключає зарахування таких вимог та є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просить визнати вказаний односторонній правочин Оператора недійсним.
Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.
Статтями 202, 203 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.
Положеннями статті 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Таким чином, вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 Цивільного кодексу України):
- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);
- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16.
Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
З огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.
Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.
Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.
Отже, у разі несприйняття адресатом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, учасники правовідносин мають можливість звернутися за судовим захистом, подавши позов про визнання такого правочину недійсним або визнання зобов`язань такими, що припинилися у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2023 у справі №910/9268/22.
Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені Законом України "Про ринок природного газу".
Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону визначено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу. 
Транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (пункт 45 частини 1 статті 1 Закону).
Згідно з частиною 1 статті 32 Закону транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.
Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.
Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу його дія поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу замовник послуг транспортування - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.
Договір транспортування - це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).
Оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій (пункт 1 глави 3 розділу І Кодексу).
За умовами пункту 7 глави 3 розділу I Кодексу оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу у фізичній точці виходу.
Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі, вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VIII Кодексу замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу.
Таким чином, послуги доступу до потужності, фізичного транспортування, врегулювання добового небалансу - це складові послуги з транспортування природного газу, які надаються виключно на підставі договору транспортування.
Як було правильно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2019 між Оператором та Нафтогазом укладено договір транспортування природного газу №012020/1912000543, відповідно до пункту 2.1. якого за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Отже, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України, Законом, Кодексом газотранспортної системи, типовим договором.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 15.07.2022 року в справі №921/184/21.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За умовами пункту 2.7. договору в редакції додаткової угоди №2 від 17.04.2020, додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/ або протягом доби.
Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.
Пунктом 4.1. договору передбачено обов`язок Нафтогазу своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
За вимогами пункту 6.1. договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/ або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8.2. договору в редакції додаткової угоди №6 від 22.11.2021, вартість договірної потужності замовника, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, та замовника послуг транспортування, який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій, на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.
Згідно з пунктом 3.1. Оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості.
У разі подачі у фізичній точці входу/ виходу природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата (пункт 10.4. договору).
Відповідно до пункту 10.6. договору розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.
Сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем (пункт 10.7. договору).
Відповідно до пункту 11.1. договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.
Зі змісту вищезазначених пунктів договору вбачається, що позивач є боржником відповідача в частині сплати вартості послуг доступу до потужностей з договором №012020/1912000543 від 30.12.2019, а Нафтогаз є кредитором Оператора в частині зобов`язання надання послуг належної якості за цим же договором.
У заяві про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.08.2022 №ТОВВИХ-22-9239, відповідач зазначив, що станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання Оператора перед Нафтогазом за договором транспортування природного газу від 30.12.2019 №012020/1912000543 на підставі Розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром температури точки роси за вологою від 31.07.2022 №07-22/012020/1912000543/НАК на суму 63 145,49 грн. Також станом на 15.08.2022 існують грошові зобов`язання Нафтогазу перед Оператором за цим же договором та на підставі Додатку 1 до договору та акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 №07-22/ТРАНЗИТ/РІК в сумі 238 779 364,73 грн.
Таким чином, вимоги щодо сплати заборгованості за послуги доступу до потужностей та додаткова плата за недотримання параметрів якості природного газу за параметрами температури точки роси за вологою є зустрічними вимогами.
За умовами вказаних пунктів та змісту заяви від 30.08.2022 №ТОВВИХ-22-9239 вбачається, що вартість заборгованості за послуги та розмір додаткової плати за недотримання якості наданих послуг виражені у грошовому еквіваленті - національній валюті гривні, відтак зазначені вимоги також є й однорідними.
Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з положеннями пункту 8.2. договору в редакції додаткової угоди №6 від 22.11.2021 послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/ з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/ або року надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, крім випадків, передбачених цим пунктом.
У випадку якщо розподіл потужності за період газового місяця на переривчастій основі проводиться менше ніж за 5 банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату в розмірі вартості розподіленої потужності. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації на першу газову добу відповідного газового місяця надання послуг транспортування.
Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.
Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
Оператором направлено Нафтогазу рахунки та акти наданих послуг за липень 2022 року, що не заперечується сторонами.
Отже, умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату та сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
Крім того, у Нафтогаз у своєму позові, а Оператор у заяві від 30.08.2022 №ТОВВИХ-22-9239 визнали факт існування заборгованості відповідача за недотримання параметрів якості природного газу в одній з фізичних точок виходу у розмірі 63 145,49 грн.
За положеннями частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Предметом зарахування зустрічних однорідних вимог позивача були визначені грошові зобов`язання Нафтогазу перед Оператором за липень 2022 року.
Враховуючи порядок та строк оплати послуг за договором, визначений пунктом 8.2. договору в редакції додаткової угоди №6 від 22.11.2021, зокрема за липень 2022 року, а також факт визнання сторонами заборгованості відповідача за надання неякісних послуг на суму 63 145,49 грн, колегія суддів дійшла висновку, що станом на момент вчинення спірного одностороннього правочину строк виконання зазначених зобов`язань настав.
Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.
Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 01.10.2019 у справі №910/12968/17, від 05.11.2019 у справі №914/2326/18.
Поняття безспірності заборгованості та правила її визначення закріплені також у законодавстві про нотаріат та у законодавстві про банкрутство, але ці норми є спеціальними і за загальним правилом не підлягають застосуванню при визначенні заборгованості як безспірної при здійсненні правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.
Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.
За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.
Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.
Враховуючи вказану правову позицію, саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, якими він обґрунтовує підстави позову (заява сторони щодо спірності вимог має бути аргументована та підтверджена доказами).
Позивач зазначив, що у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (а саме неможливістю подальшого транспортування газу через ГВС "Сохрановка" до точок виходу з ГТС) розмір оплати послуги розподілу потужності на точках виходу з ГТС за договором від 30.12.2019 №012020/1912000543 потребує корегування, оскільки фактично послуги транспортування газу в обсягах, зазначених Оператором ГТС в актах від 31.05.2022 №05-22/ТРАНЗИТ/РІК та №05-22/ТРАНЗИТ/МІСЯЦЬ (лист від 14.06.2022 «ТОВВИХ-22-6218) та акті від 30.06.2022 №06-22/ТРАНЗИТ/РІК (лист від 12.07.2022 №ТОВВИХ-22-7339), не надавались і не могли бути надані.
Так, оскільки позивач не був згодний із розрахованою Оператором вартістю переривання потужності у сумі 382 415 512,44 грн (лист Оператора від 15.06.2022 №ТОВВИХ-22-6280) і наполягав на іншій сумі - 812 554 891,73 грн, як переплата Оператору за ненадані у травні послуги, з яких 601 890 628,57 грн за ненадані послуги щодо річних потужностей та 210 664 263,16 грн за ненадані послуги щодо місячних потужностей), він відмовився від підписання актів наданих послуг, отриманих від Оператора ГТС за підсумками травня та направив свої варіанти актів за послуги у травні на адресу відповідача (лист від 16.06.2022 №24-1269/1.4-22).
Позивач також не погоджувався із виставленим Оператором рахунком за червень 2022 року у сумі 2 393 906 818,39 грн. Вважав, що вартість потужності відповідно до запропонованих позивачем змін до Додатку 1 має складати 2 080 370 938,23 грн, тому відмовився від підписання актів наданих послуг, отриманих від відповідача за підсумками червня та направив свої варіанти актів за послуги у червні на адресу відповідача (лист від 15.07.2022 №24-1593/1.4-22).
Також позивач не погодився і з виставленим Оператором ГТС (лист від 22.06.2022 №ТОВВИХ-22-6580) рахунком за річні потужності за липень 2022 року в сумі 2473703712,34 грн і сплатив вартість потужності відповідно до запропонованих ним змін до Додатку 1 у сумі 2 149 716 636,16 грн (платіжне доручення від 28.06.2022 №0000029607).
З огляду на вказане вважав, що ним послуги Оператора ГТС за період травень, червень та за липень (аванс) станом на 15.08.2022 сплачено повністю, а тому він не має заборгованості за відсутності факту та доказів надання спірних послуг.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією здійснити корегування заявки на розподіл потужності за договором №012020/1912000543 у точках входу та виходу на міждержавних з`єднаннях через неможливість транспортування природного газу у точці входу на міждержавному з`єднанні "Сохрановка" до закінчення дії форс-мажорних обставин (листи від 26.05.2022             №24-1067/1.4-22, від 27.05.2022 №24-1079/1.4-22, від 30.05.2022 №24-1090/40.01-22, від 25.06.2022 №24-1380/1.4-22, від 29.06.2022 №24-1411/1.4-22, від 05.07.2022               №24-1482/1.4.1-22, від 12.07.2022 №24-1556/1.4-22, від 18.08.2022 №24/4-1947/1.4-22).
Проте відповідач відмовляв у корегуванні заявок на розподіл потужності за вказаним договором та переукладенні додатку 1 до нього (листи від 21.06.2022 №ТОВВИХ-22-6561, від 29.06.2022 №ТОВВИХ-22-6859, від 05.07.2022 №ТОВВИХ-22-7039, від 29.06.2022 №ТОВВИХ-22-8045, від 24.08.2022 №ТОВВИХ-22-9021), а також надсилав листи та претензії (лист від 30.05.2022 №ТОВВИХ-22-5441 щодо виконання договірних зобов`язань, претензія №1 від 01.06.2022 щодо оплати замовленої потужності на червень 2022 року на суму 322 981 956,64 грн, претензія №1 щодо оплати замовленої потужності на липень 2022 року на суму 208 288 282,57 грн від 06.07.2022 №ТОВВИХ-22-7049, лист від 07.07.2022 №ТОВВИХ-22-7154 щодо сплати замовленої річної потужності за липень 2022 року у сумі 2473703 712,34 грн, лист від 12.07.2022 №ТОВВИХ-22-7339, лист від 12.08.2022 №ТОВВИХ-22-8550).
Разом з тим, виходячи з умов укладеного між сторонами договору, замовник послуг не звільняється від зобов`язань щодо сплати за розподілену потужність на час зупинення надання послуг, а послуги транспортування природного газу надаються на умовах 100% попередньої оплати і оплата послуг замовленої (договірної) потужності здійснюється незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність. Непідписання Нафтогазом актів наданих послуг, не є свідченням того, що послуги не надавались Оператором.
Крім того, зі змісту акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 №07-22/ТРАНЗИТ/РІК на суму 2 521 658 404,70 грн (т. 1 а.с. 134) вбачається, що відповідач не нараховував плату за замовлену потужність по точці входу "Сохрановка".
Окрім вказаної точки входу, послуги щодо доступу до гарантованої потужності надавалися в інших точках входу та виходу. Факт надання таких послуг по інших точках входу/виходу не заперечувався представниками Нафтогазу під час розгляду даного спору.
Також колегія суддів звертає увагу, що положеннями пункту 11.3. договору передбачено, що замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.
В матеріалах даної справи відсутні докази існування на момент вчинення оспорюваного правочину спору про оскарження саме Нафтогазом розбіжностей щодо вартості замовленої договірної потужності за липень 2022 року.
Колегією суддів встановлено, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/12377/22 за позовом Оператора до Нафтогазу про стягнення 3668019367,60 грн.
Предметом розгляду вказаної справи є стягнення заборгованості щодо надання послуги з транспортування природного газу (надання доступу до потужності) за договором транспортування природного № 012020/1912000543 за період з липня 2022 року по січень 2023 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/12377/22, яке переглядається в апеляційному порядку, позов Оператора задоволено частково, стягнуто на користь останнього з Нафтогазу 3 000 145 880,10 грн основної заборгованості, 5 317 187,86 грн пені, 100 139 113,89 грн інфляційних втрат, 34 165 499,41 грн трьох процентів річних та 938 926,18 грн судового збору.
Разом із цим, до предмету розгляду вказаної справи не входило стягнення 63145,49 грн, зараховані заявою №ТОВВИХ-22-9239 від 30.08.2022, а тому не є спірною у зазначеній справі.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу скаржника, що наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновку про безспірність заборгованості цього боржника.
Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.
Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 50, 51 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів спірності вимоги щодо стягнення 63 145,49 грн, зарахованих заявою №ТОВВИХ-22-9239 від 30.08.2022.
Таким чином, суд апеляційної інстанції цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 63 145,49 грн за договором транспортування природного газу №012020/1912000543 від 30.12.2019 та акту наданих послуг за липень 2022 року від 31.07.2022 №07-22/ТРАНЗИТ/РІК є таким, що вчинений у повній відповідності до норм чинного законодавства України, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.
Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Доводи апелянта щодо необґрунтованості прийнятого рішення суду першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття    Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/676/23 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Нафтогазу має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/676/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/676/23 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/676/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 286-291 ГПК України.

          Повний текст постанови складено 12.07.2023.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                О.В. Агрикова