ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 711/1514/23                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кондрацька Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕАС № 6617377 від 02.03.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн та закрити провадження у справі про притягнення його до відповідальності.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2023 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Аналізуючи судове рішення, позивач прийшов до висновку про упередженість суду виходячи з того, що відео з бодікамери поліцейського, долучене до постанови і на якому зафіксовано факт вчинення правопорушення, визнано судом як беззаперечний доказ вини позивача.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що розгляд справи та винесення постанови здійснювалося інспектором УПП в Черкаській області Стоян О.О. Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що спілкування та перевірка документів здійснювалася інспектором УПП в Черкаській області Стецько Р.Р., який передав планшет для друку постанови невідомій мені на той момент особі. Після чого вже Стоян О.О. , так і не представившись, виніс постанову. Даний факт підтверджується долученим відповідачем відеозаписом.
Позивач вказує, що вийшовши з автомобіля він вказав інспектору на причину вимушено зупинки, а саме: розташовані на проїзній частині бутлі з червоною стрічкою. На що отримав відповідь, що інспектори не є комунальної службою. І такі пояснення надавалися під час розгляд справи, тобто ще до винесення (друку) постанови. Однак, суд попередньої інстанції на це уваги не звернув, всупереч тому, що процес надання пояснень зафіксовано на відео.
Позивач зауважує, що не можна лишити поза увагою і те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Так, за даними відеофіксації замір відстані, який підтверджував факт зупинки автомобіля на відстані ближче ніж 3 метри до суцільної розмітки працівниками поліції не проводився. Акт замірів не складався. Представником відповідача цей факт також не заперечується. При цьому, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче ніж 3 метри до суцільної розмітки.
Крім того, місцем скоєння правопорушення в оскаржуваній постанові вказано вул. Гоголя, 293 яка відповідає прилеглій території «Автостанції № 3», яка розташована за цією адресою, в той час коли автомобіль знаходився на вул. Небесної Сотні, 55, що підтверджується фото та відео долученими до позовної заяви.
Позивач наголошує, що діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі. Беручи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача, останній вважає рішення винесене судом першої інстанції незаконним, упередженим та таким, що грубо порушує права позивача, норми матеріального та процесуального права.
В якості порушення норм процесуального права, позивач зазначає що, за результатами розгляду справи 20.04.2023, суд першої інстанції проголосив лише вступну та результативну частину рішення. Більше того, в результативній частині рішення суд першої інстанції зазначив про те, що апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення. Натомість, згодом в мотивувальній частині рішення (повного) суд першої інстанції роз`яснив, що апеляційні скарги на судові рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2023 відкрито апеляційне провадження у даній справі.
21.07.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 1 просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції упереджене, виходячи з того, що відео з бодікамери поліцейського, визнано судом першої інстанції як беззаперечний доказ вини позивача., відповідач 1 вказує, що в матеріалах справи наявний не лише диск з відеозаписом з бодікамери поліцейського, що підтверджує факт вчинення правопорушення позивачем, але й фото, що додані позивачем до позовної заяви.
Також, в апеляційній скарзі позивач вказує, що ним була здійснена вимушена зупинка, оскільки на проїзній частині були розташовані бутилі з червоною стрічкою. Крім того вказує, що судом першої інстанції не враховано, що дані пояснення надавались під час розгляду справи, тобто ще до винесення (друку) постанови. На думку відповідача 1, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки позивач під час розгляду справи повідомив поліцейським, що він чекає дружину. Крім того, дружина - пасажир через деякий час повернулась та мала намір сісти в автомобіль. Пояснення позивача, про те, що це була вимушена зупинка через перешкоду, яка знаходилась на проїзній частині, спростовується відеозаписом з бодікамери. З самого початку відеозапису, коли поліцейські слідують до транспортного засобу позивача, видно, що транспортний засіб не здійснює рух, на зустрічній смузі відсутні будь-які транспортні засоби, тому позивач міг об`їхати перешкоду. В сукупності цих фактів: відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі для руху, поясненнями позивача, про те, що він чекає дружину, відповідач 2 робить висновок, що позивач здійснив зупинку. Крім того, у судовому засіданні як на іншу причину вимушеної зупинки позивач вказав, що його зупинка також зумовлена пропуском пішоходів, які рухались по пішохідному переходу, а також автобусу, який рухався назустріч. Втім, як вірно зазначив суд першої інстанції: «Аналіз пояснень позивача працівникам поліції, у подальшому обґрунтування адміністративного позову іншою причиною та надання пояснень вже у самому судовому засіданні, переконує суд, що позивач обирає поступово вдалі версії для свого захисту».
Крім того, позивач зазначає, що пояснення про причину вимушеної зупинки через бутилі надавались поліцейським під час розгляду справи, до винесення (друку) постанови, проте дане твердження спростовується відеозаписом з бодікамери, що дадано до відзиву. Так, на 03 хв. 49 сек. відеозапису «clip-О» відбувається друк постанови серії ЕАС № 6617377, після чого поліцейський тримає її в руках (04 хв. 20 сек файлу «clip- 0»). На 04 хв. 30 сек. відеозапису з бодікамери «clip-О» позивач говорить поліцейським нову версію своєї зупинки - перешкоду у вигляді бутилів. Тобто, тільки після винесення постанови позивач та пасажир звертають увагу поліцейських на розташовані бутилі перед їх транспортним засобом. Отже, твердження позивача про те, що судом першої інстанції не враховані його пояснення під час винесення постанови поліцейськими не відповідають дійсності.
Щодо тези апеляційної скарги, що належним доказом даного правопорушення є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче ніж 3 м. до суцільної розмітки, відповідач 1 вказує, що із наданого відповідачем 1 відеозапису та фотознімків позивача чітко видно, що водій здійснив зупинку автомобіля майже біля самої дорожньої розмітки 1.1 - вузька суцільна лінія (відстань менше 1 м), а отже необхідності в замірюванні відстані для того, щоб встановити, що вона не більша 3 м, не було. При цьому, факт того, що відстань від транспортного засобу до дорожньої розмітки 1.1 менше 3 метрів не викликає жодних сумнівів, оскільки беззаперечно підтверджується наявними матеріалами фото фіксації позивача та відео фіксації поліцейського, а тому порушення п. 15.9. д) ПДР є очевидним.
Також, позивач звертає увагу суду на той факт, що місцем скоєння правопорушення в постанові вказано вул. Гоголя, 293, в той час коли автомобіль знаходився на вул. Небесної Сотні. Щодо такої розбіжності в місці скоєння правопорушення та місці розгляду справи відповідач 1 пояснює, що GPS координати службовим планшетом визначаються автоматично, при заповненні бланку електронної постанови було визначено адресу вул.Гоголя, 293. Дана адреса знаходиться на перехресті вул. Гоголя та вул. Небесної Сотні. Крім того, дана обставина не впливає на факт вчинення правопорушення позивачем.
Відповідач 1 вважає, що в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами та фотознімками позивача, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.
Щодо тези апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що спілкування та перевірка його документів здійснювалась одним поліцейським, а розгляд справи та друк постанови проводив інший поліцейський, відповідач 1 зазначає, що присутність під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поряд із поліцейським, що розглянув справу та виніс постанову, іншого інспектора патрульної поліції, як і його допомога у перевірці документів та встановленні особи водія не спростовують факту розгляду справи та винесення постанови уповноваженою особою, у даному випадку, поліцейським Стояном Олександром Володимировичем.
Щодо твердження позивача про порушення судом першої інстанції, норм процесуального права, а саме проголошення вступної та резолютивної частини рішення, відповідач 1 вважає, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення жодним чином не порушує права позивача на оскарження такого рішення в апеляційному порядку, тим паче судом апеляційної інстанції поновлено процесуальні строки на оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2023.
Також, позивач зазначає, що порушення норм процесуального права судом першої інстанції призвело до позбавлення можливості у визначені законодавством строки оскаржити рішення. Втім, відповідач 1 вважає, що позивач обізнаний в процесуальних строках на оскарження рішень, оскільки відповідно до витягу з єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 з 05.09.2012 є адвокатом. Крім того, суд першої інстанції надсилав повний текст рішення учасникам справи, підтвердження цьому містяться в матеріалах справи. Крім того, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 прийнято до провадження судді Ключковича В.Ю. справу № 711/1514/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та призначено її до судового розгляду на 22.08.2023.
В судове засідання, призначене на 22.08.2023 учасники справи не з`явилися, були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора УПП в Черкаській області Стоян О.О. від 02.03.2023 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
В оскаржуваній постанові зазначено, що 02.03.2023 ОСОБА_1 о 08.39 керуючи транспортним засобом марки Citroёn С5, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Черкаси по вул. Гоголя, 293 в м. Черкаси здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 3 метри до дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 15.9 д Правил дорожнього руху, порушення заборони зупинки у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом менше 3 м.
Вважаючи вказані обставини недоведеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані дослідженими доказами. 
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
На виконання п. 1.3 Правил Дорожнього Руху (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п.15.9.д) ПДР зупинка забороняється: у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.
Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2798 цього Кодексу.
Учасники справи не заперечують, що 02.03.2023 позивач зупинився на вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Гоголя. Як підтверджено відеозаписом та фото дана дорога складається з 2 смуг для руху. Учасники справи також не заперечують, що заміри відстані зупинки від суцільної лінії патрульними не проводились. Втім, дослідивши, вказані докази, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та відповідачами, що факт того, що відстань від транспортного засобу до дорожньої розмітки 1.1 менше 3 метрів не викликає жодних сумнівів оскільки підтверджується вказаними доказами.
Керуючись ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Дослідивши оскаржувану постанову, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що така відповідає приписам ст. 283 КпАП України.
Колегія суддів зважає на тезу апеляційної скарги щодо того, що місцем скоєння правопорушення в оскаржуваній постанові вказано вул. Гоголя, 293, в той час коли автомобіль знаходився на вул. Небесної Сотні.
В той же час, як вбачається зі Схеми місця розташування транспортного засобу (а.с. 99) та заперечується учасниками справи, вул. Небесної Сотні переходить у вул. Гоголя. Відтак, колегія суддів у даних обставинах, погоджується з судом першої інстанції та відповідачами, що зазначення місцем скоєння правопорушення АДРЕСА_1 не є порушенням форми складеної постанови та не спростовує обставини, встановлені патрульними.
Щодо тези апеляційної скарги про те, що розгляд справи та винесення постанови здійснювалося інспектором УПП в Черкаській області Стоян О.О., а спілкування та перевірка документів здійснювалася інспектором УПП в Черкаській області Стецько Р.Р.
Керуючись пунктами 8 та 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За приписами ст. 222 КпАП України справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 статті 121, частинами 1,2,3 статті 122 розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Як встановлено вище, постановою інспектора УПП в Черкаській області Стоян О.О. від 02.03.2023 на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Учасниками справи не заперечується, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою. Крім того, як досліджено судом з наданих доказів, інспектор дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відтак, колегія суддів, погоджується з судом першої інстанції, що постанова за справою про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6617377 від 02.03.2023 відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач, зупинивши транспортний засіб на відстані ближче ніж 3 метри до суцільної розмітки порушив п. 15.9 «д» ПДР, що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 1 ст. 122 КПАП України.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов