ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 р. 	Справа № 520/24493/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції           Мороко А.С.)  від 08.12.2022 року по справі № 520/24493/21
за позовом         ОСОБА_1        
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними рішення відповідача від 09.06.2021, справа №204250005322, рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.07.2021 №204250005322, та протиправною відмову, оформлену у вигляді листа відповідача від 20.08.2021 № 10732-18358/П -02/8-2000/21;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити пільгову пенсію за віком на підставі ст.55 п. "а" ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.2-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21 квітня 2021 року на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1984, за якою працював робітником, який здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, з 21 листопада 1995 року по 25 червня 2001 року головним кондуктором вантажних поїздів, з 25.06.2001 року по 5 лютого 2018 року складачем поїздів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії за вислугу років відповідно п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на відповідній посаді, яка надає пільги при призначенні пенсії за вислугу років. Позивач зазначає, що трудовий стаж на посадах, які надають пільги для отримання пенсії за вислугу років, становить 13 років 6 місяць 12 днів, що є більшим за встановлений законом мінімум. Щодо відсутності у Списку №583 посади «головний кондуктор вантажних поїздів», позивач при цьому посилається на Додаток В до Класифікатора професій, яким передбачено похідні слова до професій, зокрема, «головний, старший, помічник, учень», та зазначено, що похідні слова до професій можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, тощо. Отже, позивач вважає винесення такого рішення незаконним та безпідставним, таким, що порушує його права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2021 № 204250005322 про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.07.2021 № 204250005322 про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 21.11.1995 по 24.01.1996 року - на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року - на посаді головного кондуктора вантажних поїздів та з 25.06.2001 року по 05.02.2018 на посаді складача поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 року про призначення пенсії за віком на підставі п. "а" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Не погодившись із рішенням судупершої інстанції позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційні скарги.
Позивач в апеляційних скаргах просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 року про призначення пенсії за віком на підставі п. "а" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити пільгову пенсію за віком на підставі ст.55 п. "а" ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.2-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21 квітня 2021 року на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1984, за якою працював робітником, який здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, з 21 листопада 1995 року по 25 червня 2001 року головним кондуктором вантажних поїздів, з 25.06.2001 року по 5 лютого 2018 року складачем поїздів.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг позивач посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норма матеріального та процесуального права.
Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не в повній мірі захистив права позивача, оскільки за умови встановлення судом незаконності не включення відповідачем відповідних періодів праці позивача до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у відповідача відсутня можливість прийняти те чи інше рішення, оскільки наслідком рішення є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача, а саме, рішення про призначення та виплату пільгової пенсії за віком.
Відповідач, Головне  управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 21.11.1995 по 24.01.1996 року - на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року - на посаді головного кондуктора вантажних поїздів та з 25.06.2001 року по 05.02.2018 на посаді складача поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів. А тому, за відсутності необхідного стажу, позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлялись.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 09.06.2021 року (справа № 204250005322) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, з огляду на не підтвердження заявником пільгового стажу за Списком № 1.
Підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень вказаного рішення слугували висновки про те, що за доданими заявником документами до пільгового стажу не зараховані періоди згідно "Довідки для підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" б/н та дати, яка видана ВП "Харківська дирекція залізничних перевезень", оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637 від 12.08.1993 року ( відсутній кутовий штамп, номер та дата видачі довідки, відсутні дані про відпустки без збереження заробітної плати).
16.07.2021 року позивач повторно подав заяву про призначення пенсії за вислугою років.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та прийнято рішення від 23.07.2021 року №204250005322, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. "а" Закону України „Про пенсійне забезпечення", оскільки до страхового стажу не зарахований період роботи з 06.04.1992 року по 16.09.1992 року, з огляду на наявність виправлення в даті наказу про прийняття. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно довідки ЦУПР-01-14/31 від 09.07.2021 року, у зв`язку з невідповідністю посади Списку №583.
Листом Відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області від 20.08.2021 року                                №10732-18358/П-02/8-2000/21 повідомлено позивача про результати розгляду його звернення на Урядову гарячу лінію Державної установи "Урядовий контактний центр" № ПІ-12928739 від 11.08.2021 року. У вказаному листі заявника поставлено до відома про наявність рішень ГУ ПФУ в Сумській області від 23.07.2021 року № 204250005322 та ГУ ПФУ в Харківській області від 09.06.2021 року (справа № 204250005322), якими відмовлено заявнику у призначенні пенсії.
Листом від 02.09.2021 року № 11334-18358/П-02/8-2000/21 ГУ ПФУ в Харківській області позивача на його звернення на Урядову гарячу лінію Державної установи "Урядовий контактний центр" повторно повідомлено про наявність вищезазначених рішень ГУ ПФУ в Сумській області від 23.07.2021 року № 204250005322 та ГУ ПФУ в Харківській області від 09.06.2021 року (справа № 204250005322).
Позивач, не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями суб`єктів владних повноважень та підставами не зарахування періодів його роботи до пільгового стажу за Списком № 1, звернувся до суду із цим позовом.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зарахування періоду роботи позивача до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, з 21.11.1995 по 24.01.1996 року - на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року - на посаді головного кондуктора вантажних поїздів та з 25.06.2001 року по 05.02.2018 на посаді складача поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних рішень відповідачів та наявність у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 21.11.1995 по 24.01.1996 року - на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року - на посаді головного кондуктора вантажних поїздів та з 25.06.2001 року по 05.02.2018 на посаді складача поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів та повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 року про призначення пенсії за віком на підставі п. "а" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідностатті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включаєправо на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються      Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ      право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992№583«Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» передбачені, зокрема, кондуктори вантажних поїздів тощо.
Відповідно до п. 3 Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18 листопада 1992 року «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» встановлено, що відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах тобто старші, головні, провідні, а також помічники.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 та від 31.03.2020 року у справі № 678/65/17.
Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 20 цього Порядку).
Відповідно до записів трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, наявні відомості, з яких вбачається, що:
- з 21.11.1995 позивач прийнятий учнем головного кондуктора вантажних поїздів;
- з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року працював на посаді головного кондуктора вантажних поїздів
- з 25.06.2001 року по 05.02.2018 працював складачем поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів.
Вказані періоди роботи також підтверджуються наказом Харківської дирекції Залізничних перевезень Регіональної філії "Південна залізниця) № 67 від 30.01.1996 року (а.с. 41).
Відповідно до довідки від 09.07.2021 року № ЦУПР-01-14/31, яка сформована Центром Управління персоналом структурного підрозділу Регіональна філія "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця", ОСОБА_1 працював повний робочий день у ВП "Купянська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" у період з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року (наказ № 37 від 30.01.1996 року на посаді головного кондуктора 5-го розряду, у період з 25.06.2001 року по 05.02.2018 року (наказ № 377 від 25.06.2001 року на посаді складач поїздів 5-го розряду. Всього 22 роки 00 місяців 11 днів.
Вказані посади входять до переліку посад згідно Списку № 583 та дають право на пільгову пенсію за вислугу років згідно ст. 55 п. "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення).
Підстава видачі вказаної довідки - книги наказів за 1996-2018 роки, особиста картка П-2, особисті рахунки по зарплаті з 1996 року по 2018 роки.
Щодо посилання ГУ ПФУ в Харківській області у спірному рішенні від 09.06.2021 року на відсутність первинних документів на час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена вище довідка від 09.07.2021 року № ЦУПР-01-14/31, то вказане посилання спростовується даними довідки ВП "Харківська дирекція залізничних перевезень" від 26.10.2021 року № ДП-2-01-48-П/60, в якій вказано, що документи з особового архіву працівників Куп`янської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці за описами прав передані на зберігання в архів до 2005 року.
Так, в архівній довідці ВП "Харківська дирекція залізничних перевезень" від 26.10.2021 року № ДП-2-01-48-П/5 зазначено перелік наказів роботодавця позивача, на підставі яких позивач працював у спірні періоди за посадами "учень головного кондуктора вантажних поїздів", "головний кондуктор вантажних поїздів", "складач поїздів".
Посилання ГУ ПФУ в Харківській області у спірному рішенні від 09.06.2021 року на відсутність у довідці від 09.07.2021 року № ЦУПР-01-14/31 даних про відпустки без збереження заробітної плати спростовується даними архівної довідки ВП "Харківська дирекція залізничних перевезень" від 26.10.2021 року № ДП-2-01-48-П/59.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вказана довідка від 09.07.2021 року №ЦУПР-01-14/31 враховується суб`єктом владних повноважень саме за відсутності відповідних записів у трудовій книжці позивача, що, у даному випадку, не має місця.
Так, згідно з нормами Порядку № 637 додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Натомість, трудова книжка позивача містить усі записи за спірний період роботи, із вказівкою на професії (посади), посиланням на відповідні накази, зі штампами (печатками) підприємств, і дефектів/виправлень їх вчинення не мають.
Більш того, відповідачами у рішеннях про відмову в призначенні пенсії не зазначено, з яких підстав не взято до уваги зазначені записи.
Щодо посилання відповідачів у спірних рішеннях на те, що посада головного кондуктора вантажних поїздів не передбачена Списком №583, як така, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в Додатку В (обов`язкового) до класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, міститься назва «Кондуктор головний вантажних поїздів» за кодом 5112.     
Тобто, як вбачається з Додатку В (обов`язкового) до класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327 ним передбачено похідні слова до професій (професійних назв робіт), зокрема, «головний, старший, помічник, учень». Також цим додатком зазначено, що похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання збереження коду новоутвореної професії.
Приміткою 1 зазначеного Додатку передбачено: похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії. Наприклад, від назви професії "Соціолог" код КП 2442.2 можна утворювати похідну назву професії "Провідний соціолог" з кодом КП 2442.2, тоді як похідне слово "Головний" не може застосовуватися, враховуючи те, що в КП є чинна професійна назва роботи "Головний соціолог" з кодом КП 1221.1.     
Відповідно до примітки 2 додатка В до Класифікатора професій назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення якщо інше не передбачено у Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.
Отже від базової професійної назви роботи «кондуктор вантажних поїздів» утворюється деталізована назва посади «головний кондуктор вантажних поїздів», що узгоджується з нормами Класифікатора професій щодо новоутворення професійних назв робіт.
Таким чином, посилання відповідачів на те, що посада головного кондуктора вантажних поїздів не передбачена Списком №583, є помилковими.
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з роз`ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС "Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах" від 2 квітня 1976 року №5/8, учні індивідуально-бригадного навчання користувалися правом на відповідну пенсію лише в тих випадках, якщо Списками передбачено виробництва (роботи) та цехи без перелічення конкретних професій.
Похідне слово "Учень" вперше було зафіксоване в Додатку В до Класифікатора професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27 липня 1995 року №257, згідно із Змінами та доповненнями №4, затвердженими наказом Держстандарту України від 15 квітня 2002 року N2 230.
Передбачено це слово і відповідним додатком до чинного Національного класифікатора України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327.
Похідне слово "Учень" застосовується до професійних назв робіт робітників середньої кваліфікації на час проходження первинної професійної підготовки особами, яких прийнято на роботу.
Похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.
Якщо назва професії працівника утворюється за допомогою похідного слова, у тому числі "Помічник", "Учень", "Стажист", із дотриманням зазначених вище умов, право його на пенсію за віком на пільгових умовах та інші пільги і компенсації визначаються на тих самих умовах, що і працівникові базової професії.
Таким чином, оскільки професія головного кондуктора вантажних поїздів створює правові підстави на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком №1, а тому період роботи на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів підлягає зарахуванню до періоду праці, що зараховується до пільгового стажу роботи.
Щодо періоду роботи позивача на посаді складач поїздів, то в списку затвердженому Постановою № 583, наявна така професія, яка дає право користуватись правом на пільгову пенсію за вислугу років, як складач поїздів.
Аналогічна правова позиція вказана Верховним Судом в постанові від 16.04.2020 року по справі №229/1652/17.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2021 № 204250005322 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.07.2021 № 204250005322 про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).
30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до стажу позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Таким чином, оскільки пенсійним органом було протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 21.11.1995 по 24.01.1996 року - на посаді учня головного кондуктора вантажних поїздів, з 25.01.1996 року по 24.06.2001 року - на посаді головного кондуктора вантажних поїздів та з 25.06.2001 року по 05.02.2018 на посаді складача поїздів 5-го розряду бригади складачів поїздів.
З приводу заявлених позивачем вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити пільгову пенсію за віком на підставі ст.55 п. "а" ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.2-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21 квітня 2021 року на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1984, за якою працював робітником, який здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, з 21 листопада 1995 року по 25 червня 2001 року головним кондуктором вантажних поїздів, з 25.06.2001 року по 5 лютого 2018 року складачем поїздів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що пенсія призначається за результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх умов призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо.
Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2,5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав (постанова Верховного Суду від 21.07.2020 року по справі №823/176/17).
Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи керуються тими нормами, які визначає законодавець.
Таким чином, дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб`єкту.
Оскільки питання призначення/перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача та приймаючи до уваги, що враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити пільгову пенсію за віком на підставі ст.55 п. "а" ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.2-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21 квітня 2021 року на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1984, за якою працював робітником, який здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, з 21 листопада 1995 року по 25 червня 2001 року головним кондуктором вантажних поїздів, з 25.06.2001 року по 5 лютого 2018 року складачем поїздів.
В зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 року про призначення пенсії за віком на підставі п. "а" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача з приводу визначення судом неналежного та неефективного способу захисту порушених прав позивача.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі “Ґарсія Руіз проти Іспанії” (GarciaRuiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі №520/24493/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.В. Присяжнюк    З.Г. Подобайло