УХВАЛА                                      
            
03 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 753/369/21
провадження № 61-5785св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Маляром Станіславом Анатолійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня      2023 року в складі колегії суддів Олійника В. І., Сушко Л. П., Суханової Є. М.,
 
ВСТАНОВИВ : 
 
У січні 2021 року ОСОБА_1   звернувсяв суд з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму позики у розмірі 1 655 640 грн заборгованість за договором позики № 8277 від 28 грудня 2009 року, розмір інфляційних втрат в сумі 2 375,80 грн, 3% річних в розмірі 322 919,33 грн та судові витрати по сплаті судового збору.
 
Рішенням від  23 червня 2022 року Дніпровський районний суд міста Києва у задоволенні позову відмовив. 
 
Постановою від 07 березня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнив частково.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року скасував та ухвалив нове судове рішення про задоволення позову. 
Стягнув з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 8277 від 28 грудня 2009 року у розмірі 1 655 640 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 375,80 грн, 3% річних у розмірі 322 919,33 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
 
17 квітня 2023 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2023 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
В ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2023 року вказано, що касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі         № 752/10864/19, від 01 червня 2022 року в справі № 686/23170/19, від 20 березня 2019 року в справі № 648/3491/15-ц.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                    І. О. Дундар
 
                                                                                                                   М. М. Русинчук