КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4468/2023                                             
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            15 червня 2023 року                                                                м. Київ
                                                                                                               Справа № 755/12362/22
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Ратнікової В.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року, постановлену у складі судді Марфіної Н.В., 
у справі за позовом Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів державної допомоги, виплаченої надміру,
 
встановив:
 
У грудні 2022 року Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надміру виплачених коштів.  
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.
Не погоджуючись з ухвалою, начальник Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Вказує, що в позовній заяві поданій Управлінням до суду 01.12.2022 року, Управління повідомляло, що відповідач втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2020 року; рішенням Управління від 13.10.2020 відповідачу не призначена допомога за липень 2020 року виникла переплата допомоги у розмірі 6215,00 грн.; Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернувся листом від 26.10.2020 № 04/3421-11 до Управління щодо вирішення питання про утримання переплати допомоги на дітей одиноким матерям з отримувача допомоги ОСОБА_1 за липень 2020 року в розмірі 6215 грн.; Управлінням направлено лист від 23.11.2020 № 37/18-14620 відповідачу з проханням в добровільному порядку повернути державні кошти, отримані надміру за липень 2020 року в розмірі 6215 грн.; Управлінням повторно направлено лист від 13.08.2021 № 37/18-10431 відповідачу з проханням в добровільному порядку повернути державні кошти, отримані надміру за липень 2020 року в розмірі 6215 грн.
 Крім того, Управління в позовній заяві від 03.10.2022, поданій до суду 01.12.2022 року, повідомило, що у справі № 755/17008/21 Управлінням була подана позовна заява по стягнення суми коштів за липень 2021 року. Отже, характер спірних правовідносин у справі № 755/17008/21 стосувався саме періоду липня місяця 2021 року. Управління повідомило суд, що позовна заява по стягнення боргу з ОСОБА_1 за липень 2020 року подається Управлінням вперше.
В позовній заяві у справі № 755/17008/21 поданій Управлінням до суду 07.10.2021 року,Управління зазначало, що відповідач втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2021 року. За 01.07.2021 відповідач отримала безпідставно 6 215,00 грн., які станом на жовтень 2021 року нею не повернуті.
Звертає увагу, що в заочному рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 755/17008/21 суд дійшов висновку, що позов Управління не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили отримання відповідачем грошових коштів за період з 01.07.2021 року. Отже, судовим рішенням у справі №755/17008/21 розглядалися позовні вимоги Управління, що стосувалися періоду саме липня місяця 2021 року.
Посилаючись на викладене, вказує, що суд дійшов помилкового висновку про тотожність позовних вимог у справах № 755/12362/22 та № 755/17008/21, оскільки позовні вимоги у цій справі № 755/12362/22 стосуються повернення надміру виплачених коштів за липень місяць 2020 року, а у справі № 755/17008/21 - стосуються повернення надміру виплачених коштів за липень місяць 2021 року.
 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
 
З матеріалів справи вбачається, що  01 грудня 2022 року Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 суму коштів державної допомоги, виплачену надміру у розмірі 6215 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, та понесені судові витрати в сумі 2270 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що  ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві адміністрації із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 05.11.2014, зокрема, допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям на дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також Відповідачем була подана заява про переведення її особової справи з попереднього місця проживання заявниці від 05.11.2014. Рішеннями Управління від 14.11.2014 відповідачу призначені вищезазначені допомоги на дітей. 
Відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 15.06.2015, зокрема, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги при народженні дитини; допомоги на дітей одиноким матерям на трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішеннями Управління від 02.07.2015 року відповідачу призначені вищезазначені допомоги на трьох дітей. Управлінням призначалася відповідачу допомога на дітей одиноким матерям відповідно до поданих нею заяв і в подальшому.
В черговий раз відповідач звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 04.11.2019, зокрема допомоги на дітей одиноким матерям. Рішенням Управління від 25.11.2019 відповідачу призначено щомісячну державну допомогу з 01.11.2019 по 30.11.2019 в сумі 5 935,00 грн., з 01.12.2019 по 30.04.2020 по 6 215,00 грн. щомісячно.
Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат розпорядженнями призначено та здійснено виплату відповідачу на наступні строки: від 09.04.2020 з 01.05.2020 по 31.05.2020 - 6 215,00 грн.; від 22.05.2020 з 01.05.2020 по 30.06.2020 - 6 215,00 грн.; від 22.06.2020 з 01.05.2020 по 31.07.2020 - 6 215,00 грн.
Відповідач 14.08.2020 року звернулась до Управління із двома заявами про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, зокрема допомоги на дітей одиноким матерям з травня 2020 року та з липня 2020 року, наполягаючи на прийнятті заяв, враховуючи роз`яснення змін законодавства. В зазначених заявах відповідач вказала: «в даний час не навчаюсь, не працюю, не служу, пп не займаюсь, в ЦЗ на обліку не перебуваю».
Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, не працює більше трьох місяців протягом періоду, за який враховуються доходи, відповідач втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2020 року.
Враховуючи, що рішенням Управління від 13.10.2020 відповідачу не призначена допомога за липень 2020 року виникла переплата допомоги у розмірі 6215 грн.
Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернувся листом від 26.10.2020 № 04/3421-11 до Управління щодо вирішення питання про утримання переплати допомоги на дітей одиноким матерям з отримувача допомоги ОСОБА_1 за липень 2020 року в розмірі 6 215,00 грн.  Управлінням направлено лист від 23.11.2020 № 37/18-14620 відповідачу з проханням в добровільному порядку повернути державні кошти, отримані надміру за липень 2020 року в розмірі 6 215,00 грн. 
Крім того, в позовній заяві зазначено, що Управлінням була подана позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення суми коштів за липень 2021 року у справі № 755/17008/21. Разом з тим, позовна заява про стягнення боргу за липень місяць 2020 року у розмірі 6215 грн. подається Управлінням вперше.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, 22.02.2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення у цивільній справі №755/17008/21, яким у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями - відмовлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів державної допомоги, виплаченої надміру, оскільки є рішення що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет   і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Необхідність застосування п. 2 ч.1 ст. 186 ЦПК України зумовлена, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів,  в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову та властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).
Отже, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду,  що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
 
Як встановлено з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала справа № 755/17008/21за позовом Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів державної допомоги, виплаченої надміру, яка надійшла до суду7.10.2021 року. 
Відповідно до позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму коштів державної допомоги, виплачену надміру у розмірі 6215,00 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, та понесені судові витрати в сумі 2270,00 грн.
Звертаючись до суду з позовом у жовтні 2021 року Управління посилалось на те, що що ОСОБА_1 , є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не працює більше трьох місяців протягом періоду, за який враховуються доходи, вона втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2021 року. Таким чином, за 01.07.2021 року відповідач отримала безпідставно 6215,00 грн., які станом на жовтень 2021 року не повернуті, що спонукало позивача звернутись з вказаним позовом до суду.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року у задоволені вказаного позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення від 22 лютого 2022 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов Управління є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили отримання відповідачем грошових коштів за період з 01.07.2021 року, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів які підтвердили прийняття будь - яких рішень щодо надання допомоги починаючи з липня 2020 року.
 
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц, зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
            У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року  у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що звертаючись до суду у жовтні 2021 року у справі № 755/17008/21 позивач Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації просив стягнути з  ОСОБА_1 суму коштів державної допомоги, виплачену надміру, у розмірі 6215,00 грн. за липень 2021 року, у задоволенні якого рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року відмовлено.
 
Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом у справі, що переглядається, Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації просить стягнути з ОСОБА_1 суму коштів державної допомоги, виплачену надміру, у розмірі 6215,00 грн. за липень 2020 року. 
Отже, предмет та підстави позову у цивільній справі № 755/17008/21, в якій судом прийнято рішення, та у цій справі №755/17008/21, що переглядається, не тотожними та ідентичними, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є помилковим. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації -   задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року -  скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Суддя  - доповідач:                                                                        Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Немировська О.В.

           Ратнікова В.М.